240 



pjlilicn az időhon irántam a maga módja sze- 

 rint ragaszkodó és melegen érző volt. Ez a pe- 

 riódus volt — édes atyjának bevallása sze- 

 rint — életének legboldogabb korszaka. 



Azt az ajánlatot tettem már most Nécsey- 

 nek, hogy kössön ismeretséget E. L.-sal a kir. 

 József-műegyetem kitűnő tanárával, én szívesen 

 közvetítem. E. a plasztikában és perspektivá- 

 l)an elsőrangú erő, előzékeny finom ember, a 

 ki a legnagyobb szívességgel adna útbaigazí- 

 tást, s a kit Makart, Zichy és Munkácsy is 

 nagyrabecsültek. Ez az ajánlatom volt az első 

 zavaró hang. Nécsey majdnem ingerülten vissza- 

 utasította azt: Paris után Budapesten már nincs 

 tanulni valója! 



1896 deczemberében határozta el Daeányi 

 Ignácz mmiszter az ornithologiai munka ki- 

 adását, nyomában járt a szerző Chernelházi 

 Chebnel István és a művész, Nécsey István 

 megbízatása, nagyon tisztességes honorárium- 

 mal, még pedig az én személyes felelősségemre. 

 Nekem már most hozzá kellett látnom. A két 

 megbízott meghatározta a képek számát és a 

 kivitel módját, a mit azután én revideáltam, 

 mire a következő gyakorlat fejlődött ki : Cher- 

 nél annyi praeparatumot szolgáltatott, a meny- 

 nyit csak tudott, a maradékot a központ sze- 

 rezte meg. Nécsey az általános részszel kezdte : 

 orismologiával, néhány anatómiai és más elem- 

 mel ; iitána következtek a kiválasztott fajok 

 színesen. A művésznek fölállított praeparatu- 

 mok és bőrök bocsáttattak rendelkezésére, az- 

 után tanulmányozta ezeket és a központban 

 levő megfelelő ábrákat. Erre megalkotta a táb- 

 lát, a melyet aztán megbíráltam, mire ő foly- 

 ton növekedő ellenszenvvel ugyan, de mégis 

 megcsinálta a korrekturát. Ily módon a mű 

 egészen jól haladt előre. A hiányokat, különö- 

 sen a nagyon kirívó háttereket a reprodukczió 

 úgy is enyhíthette. 



Időközben azoiilian a Magyai' Tudományos 

 Akadémia megadta a módot Petényi I. S. or- 

 nithologiai hagyatékának földolgozására, a mi- 

 vel CsÖRGEY Titusz urat, a központ asszistensét 

 l)jztam meg. Elhatároztam, hogy néhány spe- 

 czieszt azonnal ki fogok adni, hogy tudomá- 

 nyos körökben bebizonyítsam e hagyaték érté- 

 kes voltát. NÉcsEYt az illusztrácziókkal bíztam 

 meg. Mikor már most a kerecsen sólyom ki- 

 adása is következett, és különös fontosságú 

 lett a «Falco Feldriif/i Sohl, n elhatároztam, 



Aquila. IX. 



sehe Sachen. Er war mir damals nach seiner Art 

 anhänglich und warm zugethan. Diese Periode 

 war nach seines Vaters Angabe die glücklichste 

 seines Lebens. 



Ich machte nun Nécsey den Antrag, er möge 

 mit Pi-ofessor L. E. am königl. Josefs-Polytech- 

 nicum Bekanntschaft schliessen, welche ich 

 gerne vemitteln wolle. E. sei in Plastik und 

 Perspective eine Kraft ersten Eanges, ein be- 

 reitwilliger, feine]- Mann, der mit grösstcr 

 Freude Anleitungen giebt, den auch Makart, 

 ZiCHY und Munkácsy hochschätzten. Dieser An- 

 trag war derAnlass zum ersten Misston. Nécsey 

 lehnte beinahe gereizt ab : er habe nach Paris 

 in Budapest nichts mehr zu lernen ! 



Im December 18!)6 wurde die Herausgabe 

 des ornithologischen Werkes durch Minister 

 Ignaz V. Dae.\nyi beschlossen und es erfolgte 

 die Betrauung des Auetors, Stefan Chernél von 

 Chemelháza und des Künstlers Stefan Nécsey 

 mit sehr anständigem Honorar u. z. auf meine 

 persönliche Verantwortung hin. Ich musste 

 nun zugreifen. Die beiden Betrauten bestimm- 

 ten Zahl und Ausführungsart der Illustratio- 

 nen, was ich dann revidierte, worauf sich fol- 

 gende Praxis herausbildete : Chernél lieferte 

 soviel Präperate als er vermochte, den Eest 

 besorgte die Centrale. Nécsey begann mit dem 

 allgemeinen Theil : Orismologie und einigen 

 anatomischen und sonstigen Elementen ; dann 

 kamen die gewählten Species in Farben. Dem 

 Künstler wur<len aufgestellte Präparate und 

 Bälge zur Verfügung gestellt, welche er nebst 

 den betreffenden Abbildungen in der Centrale 

 studierte. Er componi erte hierauf die Tafel, 

 welche ich einer Kritik unterwarf, worauf er 

 mit steigendem Widerstreben, aber doch die 

 Correcturen machte. Das Werk schritt auf diese 

 Art ganz gut vorwärts ; die Mängel, besonders 

 che grellen Hintergründe konnten bei der Ee- 

 production ohnehin abgestimmt werden. 



Mittlerweile gab aber die ung. Académie der 

 Wissenschaften Mittel her um den ornith. 

 Nachlass .J. S. Petényi's zu bearbeiten, womit 

 ich Herrn Assistenten Titus'Csörgey von der 

 Centrale betraute. Ich beschloss einige Species 

 sofort zu edieren, um in wissenschaftlichen 

 Kreisen den W'erth des Nachlasses zu bewei- 

 sen. NÉCSEY betraute ich mit den Illustra- 

 tionen. Als nun auch die Echtion des Würg- 

 falken folgte und che Form «Falco Feldegf/i 

 ScHL.n besonders wichtig wurde, beschloss ich 



32 



