450 



hogy ezt az alakot is színes táblán fogom mel- 

 lékelni. A leydeni múzeum rendelkezésemre 

 bocsátotta a madár typusának* tartott photo- 

 graphiáját, és különben is volt szép anyagunk 

 pneparatumokból és bőrökből, hozzá irodalom 

 is. Nécsey nagyon buzgón tanulmányozta ezt 

 az anyagot, az idevágó képeket és megalkotta 

 egyik legjobb színes tábláját, a mely azonban 

 Thorburnnak Howard Irby, Gibraltar Ornisának 

 191 oldalán • — a kis vándorsólyomnak, Falco 

 l^unicus Levaill — a képére emlékeztetett. Az 

 anyaginak a kivitele azonban Nécsey specziá- 

 lis tehetségéhez képest, igen tökéletes. Nécsey 

 egész jóhiszeműleg járt el, nyilvánvalóan nem 

 tudott magának számot adni arról a leigázó 

 hatásról, a melyet az élet után festő Thoebürn 

 óriási tehetségének minden fogékony kedélyre 

 gyakorolnia kell, de különösen a művészi haj- 

 lamúra, úgy mindazokra, a kik az életet nem 

 ismerték, a mint azt másoknál tapasztaljuk is. 



A budapesti CzETTEL-féle intézet egy kitű- 

 nően hangulatos chromolithografikus repro- 

 duktiót adott a képről, és a mikor az értekezés 

 az «Aquila» 1897. IV. kötetében megjelent, a 

 kép ornithologiai körökben valósággal « furo- 

 re »-t csinált. Dr. König Sándor tanár Bonn- 

 ban, a sólymok egyik legalaposabb ismerője, a 

 meglevő Feldegg sólyomképek között a leg- 

 jobbnak Ítélte ; Kleinschmidt barátunk hason- 

 lóképen. Ennek a sikernek a koronája azonban 

 Collett barátomnak, christian lai tanárnak egy 

 levele volt, csináltatnám meg a Rodo>>tefina 

 rosea képét Nansen müvéhez Nécsey-vcI. Ez 

 NÉosEY-re láthatóan hatott és rögtön késznek 

 nyilatkozott. Elhozattam tehát az eredeti bő- 

 röket és Nécsey a kompozitióhoz fogott. A fel- 

 adat a következő volt : jeges tájkép, a főalak 

 állva, nyugalomban ; már a háttérben egy re- 

 pülő példány, egészen a háttérben a jég közé 

 fagyott, de fölismerhető «Fram. » 



Kísérletemet, hogy némi direktívákat adjak, 

 Nécsey heves fejrázással visszautasította s azt 

 mondta, hogy tervével készen van. Meg is csi- 

 nálta a képet és én azt minden megjegyzés 

 nélkül CoLLETT-hez küldettem. A kép vissza- 

 jött, még pedig avval a megjegyzéssel, hogy a 

 madár a színeket illetőleg kitűnő, de sajnos. 



* A valódi typus, a melyre Schlegel az alakot 

 .lapította, valószínűleg Prágában vau. 



auch diese Form als Farbontafel beizugeben. 

 Das Museum zu Leiden stellte mir die Photo- 

 graphie der vermeinthchen Type des Vogels * 

 zur Verfügung und hatten wir auch sonst ein 

 schönes Material an Präparaten und Bälgen nebst 

 Literatur. Nécsey stucherte das Material und 

 die einschlägigen Alfbildungen sehr eifrig, und 

 componierte eine der l)esten Falkeutafeln, wel- 

 che aber Anklänge an die Abbildung des klei- 

 nen Wanderfalken — F. punicus Levaill. — 

 von Thorburn — in Howard Irby's Omis von 

 Gibraltar pag. 191 — wies. Das Stoffliche ist 

 aber dem speciellen Talent Nécsey's entspre- 

 chend sehr vollkommen. Nécsey gieng hiebei 

 ganz bona fide vor, er wusste sich offenbar 

 nicht Eechenschaft über den übei'wältigenden 

 Eindi-uck zu geben, welchen das nach dem Le- 

 ben arbeitende riesige Talent Thorburn's auf 

 jedes empfängliche Gemüth ausüben muss, 

 ganz besonders auf das künstlerisch veranlagte, 

 wenn es dem Leben ferne stand, wie das auch 

 bei anderen wahrzunehmen ist. Das Institut 

 CzETTEL in Budapest lieferte vom Bilde eine vor- 

 züglich abgestimmte chromolithographische Ee- 

 production, und als die Abhandlung in «Aquila» 

 IV. 1897 erschien, machte das Bild in Orni- 

 thologen-Kreisen förmlich «Fm-ore». Professor 

 Dr. Alexander König in Bonn, einer der besten 

 Kenner der Falken, erklärte das Bild als das 

 beste unter den vorhandenen Feldegg-Falken- 

 Abbildungen; Freund Kleinschmidt desgleichen. 

 Die Krone dieses Erfolges war jedoch ein Brief 

 meines Freundes Professors Collett in Christia- 

 nia, ich möchte das Bild zu Rhodoslclhia vu- 

 sea für Nansen's Werk durch Nécsey malen 

 lassen. Nécsey war sichthch berührt und sofort 

 bereit. Ich Hess also die Original-Bälge kommen 

 und Nécsey schritt zur Com230sition. Die Auf- 

 gabe war : Eislandschaft ; Hauptfigm- stehend, 

 in Euhe ; etwas im Hinteigrunde ein fliegendes 

 Exemplar, ganz im Hintergrunde eingefroren 

 und erkennbar das Schifi' «Fram». 



Meinen Versuch, einige Directivcn zu ge- 

 ben, wies Nécsey durch heftiges Kopfschüt- 

 teln zurück und meinte, er habe seinen Plan 

 fertig. Er brachte das Bild zu Stande und ich 

 Hess dasselbe ohne jede Bemerkung an Collett 

 absenden. Das Bild kam zurück u. z. mit der 

 Bemerkung, der Vogel sei in der Farbe vortreff- 



* Die eigentliche Type, auf welche Schlegel die 

 Art basierte, dürfte sich in Prag befinden. 



