vázlata — mely iiiosl már mellékelve voli ~ 

 nyomán készítendő, a hajóról hiányzik a «var- 

 júfészek» ; különben minden kitűnő.« 



A uvarjiifészek« a hajós norvég népre nézve 

 fölötte jellemző, az olyan, már úgyszólván 

 megszemélyesített hajónál pedig, minő a 

 «Fram» meg éppen okvetetlen kellék; nem 

 szabad itt semminek se hiányoznia ! 



Ez a kép, a melyet tehát mégis magyar mű- 

 vész keze teremtett és a melyet egy magyar 

 műintézet sokszorosított ; elkészült és megje- 

 lent; de örök választófallá lett köztem és NÉ- 

 CSEY között. 



Kerülni kezdte a Központot, a hátralevő táb- 

 lákat kritikám alól kivonta, mert «König és 

 Collett tanárok ehsmerése utámi már nem 

 tűrhetett maga fölött senkit ! 



Végre is kénytelen voltam Chernél müve szá- 

 mára az utolsó táblákat HÁRV-val megfestetni. 



NÉcsEY-nek a CnERNEL-féle munka számára 

 készült képeket Czettel és Deutsch budapesti 

 műintézete sokszorosította, és Czettel úr ■ — 

 a ki Parisban nyerte kiképeztetését — minde- 

 nütt kitűnően összhangzatossá tette Nécsey- 

 nek túlerős háttereit az alakokkal, miáltal a 

 a hatás nagyon fokozódott. Nécset ennek kez- 

 detben ugyan hevesen elleneszegült, a végén 

 azonban jobb belátása következtében Czettel 

 urat levélben megdicsérte. A mérvadó kri- 

 tika — többek között Eeiohenow tanár Mo- 

 natsbericht-je — a képeket mindjárt az ango- 

 lokéi iitán helyezte. 



Időközben Nécsey ismét megkísérelte, hogy 

 magasabbra emelkedjék. Kezdett egy fáczán- 

 képet festeni és Csörgey kitűnő prfeparatumai 

 nyomán a madarakat jól el is tudta készíteni, 

 a hátteret azonban nem ; ligy látszik, hogy ez 

 a képe befejezetlen maradt. 



Az i901-iki magyar műkiállítás számára az- 

 után egy interieurt festett és egy ornithologiai 

 csendélet-képet: «kuvikok a padlás zugában»; 

 ezeket beküldte a budapesti műkiállításra. 

 A jury mind a két képet visszautasította. 

 Az elégedetlen művészek azután egy «Salon 

 des refusées D-t nyitottak, és itt állította ki 

 Nécsey képeit, azonfölül pedig szimbolísztikus- 

 szeczessziós képekkel illusztrálta a katalógust, 

 mint kiáltó tiltakozást «a művész-egylet jury- 

 jének zsarnoksága ellen.» Az ornithologiai 

 csendélet-kép, a kuvikpárt illetőleg, alakilag jó 



Skizze, luelclie nun heihnj, zu uiachcn ; am 

 Schiffe fehlt des «Krähennest», sonst Alles 

 misgezeiehnet iK 



Das «Ki-ähennest» ist für das seefahrende 

 Volk der Norweger höchst bezeichnend, beim 

 sozusagen personifizierten Schiffe «Fram» ganz 

 besonders ; nichts darf da fehlen ! 



Das Bild doch durch die Hand eines unga- 

 rischen Künstlers entworfen, durch ein unga- 

 risches Institut verfältigt, wurde dann flott und 

 erschien ; ward aber für immer zur Scheide- 

 wand zwischen mir- und Nécsey. 



El- begann die Centrale zu meiden, die rück- 

 ständigen Tafeln der Durchsicht zu entziehen, 

 weil er, durch «Professor König und Collett 

 anerkannt. Niemand mehr über sich dulden 

 könne. » 



Schliesslich wai- ich gezwungen auch die 

 restlichen Tafeln für v. Chernel's Werk durch 

 V. Háry malen zu lassen. 



Die Abbildungen Nécsey's für v. Chernel's 

 Werk wurden durch das Kunstinstitut Czettel 

 und Deutsch in Budapest vervielfältigt und 

 hat Herr Czettel — in Paris ausgel)ildet — 

 die viel zu starken Hintergründe Nécsey's 

 überall vortrefflich abgestimmt, wodurch die 

 Wirkung sehr gehoben wurde, wogegen sich 

 Nbcsey anfangs zwar heftig sträubte, schliess- 

 lich aber doch ein Einsehen hatte und Herrn 

 Czettel brieflich belobte. Die massgebende 

 lű-itik — u. A. Prof. Eeichenow's Monats- 

 berichte — rangierte die Abbildungen sofort 

 nach den englischen. 



Mittlerweile machte Nécsey abermals den 

 Versuch sich höher zu schwingen. Er begann 

 ein Fasanenbild zu malen, brachte die Vögel 

 nach Csörgey's vortrefflichen Präparaten gut 

 fertig, den Hintergrund jedoch nicht ; das Bild 

 schehit unvollendet geblielien zu sein. 



Für die Kunstausstellung 1901 malte er 

 dann ein Interieur und ein ornithologisches 

 Stilleben : « Käutzchen in der Ecke eines Dach- 

 bodens» und beschickte" damit die Kunstaus- 

 stellung zu Budapest. Beide Bilder wurden von 

 der Jm-y zurückgewiesen. Die unzufi-iedenen 

 Künstler eröffneten hierauf einen «Salon des 

 refusées» und stellte Nécsey seine Bilder hier 

 aus, illustrierte überdiess mit symbolistisch- 

 secessionistischen Bildern den Katalog, als 

 schreienden Protest «gegen die Unterdrückung 

 durch die Jury des Kunstvereines». Das orni- 

 thologische Stilleben war hinsichtlich des 



