i56 



«Ket holt mester kibékítése. ^ Ezen ép oly 

 nemesen, mint komoran hangzó czím alatt 

 igyekszik dr. Finsch Ottó a «Journal für Or- 

 nithologie» 1902. júliusi füzetében azt a kinos 

 hatást enyhíteni, melyet dr. Leverkün Pál isme- 

 retes czikke keltett nemcsak az ornithologusok 

 közt, hanem Petényi J. S. és dr. Hartlaub 

 többi tisztelőinek körében is. Én — és azt hi- 

 szem, hogy minden komoly gondolkozású fér- 

 fiúval együtt — belátom, hogy a mód, mely- 

 lyel FiNSCH nemes lelkülete a kiegyeztetés te- 

 rére lép, az egyetlen, hogy a köztem és Levee- 

 KÜHN közt fölmerült ellentéteket elsimítsa. Az 

 ügy úgyis csak a tudomány tekintélyének s 

 azoknak a rovására lenne folytatható, a kik 

 már örökre elnémultak s nem védhetik ma- 

 gukat. 



Budapest. 1902. július liavában. 



HevììKiii Olló. 



«Zur Versöhnung zweier todten Meister.» 



Unter diesem ebenso edel klingenden, als tief- 

 traurigen Titel trachtet Dr. Otto Finsch im 

 «Journal für Ornithologie» 1902, Juli-Heft, 

 den peinlichen Eindi'uck zu mildern, welchen 

 Dr. Paul Leverkühn's bekannte Publication 

 nicht nur in ornithologischeu, sondern auch 

 weiteren EJreisen bei Verehrern J. S. Petényi's 

 und Dr. Hartlaub's, henorgerufen hat. Ich — 

 und ich glaube jeder ernstdenkende Mann — 

 muss es einsehen, dass die Ai-t, wie Finsch's 

 Edelmut an die Schlichtung herantritt, die ein- 

 zige ist, um der Controverse zwischen mir und 

 Leverkühn ein Ende zu bereiten. Die Fort- 

 setzung konnte ja ohnehin nur auf Kosten des 

 Ansehens des Wissenszweiges und noch mehr 

 auf Kosten jener fortgesetzt werden, die für 

 ewig verstummt, wehrlos sind. 

 Budapest, im Juli 1902 



Olli) Ih'riiiiiii. 



