2 



Sok és kiváló erő foglalkozott már a kér- 

 déssel , de azért szigorú tudományossággal 

 megállai^itott törvényeink eddigelé alig van- 

 nak. Annál nagyobb mennyiségben vannak az 

 egész általánosságban tartott kijelentések, sen- 

 tentiák és a tünemény törvényeinek részleges, 

 8okszor felületes ismerésével felállított hypo- 

 thesisek. Mint említettük, maga a probléma 

 természete okozza nagyrészt, hogy az aviphiB- 

 nologia így fejlődött, mivel bizonyos általános 

 igazságok és függési viszonyok már kevés meg- 

 figyelés alapján is kivehetők s ezek lesznek e 

 többé-kevésbbé tarthatatlan hypothesisek for- 



Hogy milyen viszonyban van problémánk a 

 phsenolngia többi ágaival, különösen a phyto- 

 phwnologiával, a mely Linsser K., Dr. Fiutsch 

 K., Dr. Hoffmann K. és különösen Dr. Ihne E. 

 működése következtében már igen figyelemre- 

 méltó eredményeket ért el, azt e helyen éppen 

 csak érinteni fogjuk. Idevágó összehasonlító 

 munkák még nincsenek, talán azért, mert a 

 phytopha^nologia feladatának természetéhez ké- 

 pest sok tekintetben más irányban fejlődött, 

 mivel a két probléma sokféle analógiája da- 

 czára is csak kevés pontban érintkezik, lévén 

 a szabadon mozgó madár és a helyhez kötött 

 növény két nagyon is különböző objectum. És 

 különben is csak akkor lehet majd összehason- 

 lítás tárgyává tenni a mindkét részről elért 

 eredményeket, ha az aviphaenologia terén is 

 lesznek egyes fajokra nézve egész Európára 

 kiterjedő földolgozások. Egyelőre érjük be an- 

 nak a megállapításával, hogy van a két prob- 

 léma között bizonyos analogia ; hogy van-e szo- 

 rosabb kapcsolat is, azt a későbbi kutatás lesz 

 hivatva eldönteni. 



Nem czélunk ezúttal az aviphaenologia tüze- 

 tes történetét megadni, megírta ezt Herman 

 Ottó (1 A madárvonulás elemei» czímü 1895-ben 

 Budapesten megjelent alapvető művében, a 

 melyet a következőkben sokszorosban fogunk 

 hivatkozás nélkül felhasználni, csak általá- 

 nosságban fogjuk vázolni a fejlődési menetet^ 

 a különböző irányokat és ennek alapján a 

 kutatás jelen feladatait. 



Zwar haben sich schon viele und hervor- 

 ragende Kräfte an der Frage versucht, doch sind 

 wir bisher kaum im Besitze einiger, durch 

 strenge Wissenschaft begründeterGesetze. Umso 

 grösser ist die Zahl der ganz im allgemeinen 

 gehaltenen Äusserungen, Meinungen und der 

 mit nur theilweiser oft oberflächlicher Kennt- 

 niss der Gesetze der Erscheinung aufgestellten 

 Hypothesen. Wie schon erwähnt, liegt es gröss- 

 tenteils im Wesen des Problems selbst, dass 

 die Aviphänologie sich in dieser Weise ent- 

 wickelte, denn gewisse allgemeine Wahrheiten 

 und Abhängigkeits-Verhältnisse sind schon auf 

 Grund weniger Beobachtungen ersichtlich, diese 

 werden nun zu Quellen mehr oder weniger un- 

 haltbarer Hypothesen. 



In welchem Verhältnisse unser Problem zu 

 anderen Zweigen der Pha-nologie steht, nament- 

 lich zu der Phytophtenologie. welche infolge der 

 Leistungen von K. Linsseb, Dr. K. Friïsch, 

 Dr. K. Hoffmann und besonders Dr. E. Ihne 

 bisher schon sehr bemerkenswerthe Eesultate 

 erzielt hat, werden wir an dieser Stelle eben 

 nur per tangentem erwähnen. Diesbezügliche 

 vergleichende Arbeiten existieren noch nicht, 

 vielleicht, weil sich die Phytophsenologie der 

 Natur ihrer Aufgabe gemäss in vieler Hinsicht , 

 in anderer Eichtung entwickelte, indem die bei- 

 den Probleme trotz mehrfacher Analogien nur 

 wenig Berührungspunkte aufweisen. Der be- 

 wegliche Vogel und die an die Stelle gebun- 

 dene ■ Pflanze sind eben zwei sehr verschie- 

 dene Objacte. Auch können die beiderseits 

 erzielten Eesultate erst dann mit einander 

 verglichen werden, wenn auch auf dem Gebiete 

 der Aviphffinologie für einzelne Arten sich über 

 ganz Em-opa erstreckende Bearbeitungen vor- 

 handen sein werden. Vorläufig genüge es uns 

 zu constatieren, dass die beiden Probleme ge- 

 wisse Analogien besitzen, ob auch eine innigere 

 Verbindung besteht, darüber zu urtheilen ist 

 erst die spätere Forschung berufen. 



Es ist hier nicht unser Ziel, die eingehendere 

 Geschichte der Aviphänologie zu entwickeln, 

 diese behandelte Ot:o Hkrman in seinem 1895 

 in Budapest erschienenen Fundamental-Werke 

 II Elemente des Vogelzuges», welches wir im Fol- 

 genden vielfach ohne Berufung benützen wer- 

 den, wir skizzieren nur im allgemeinen den 

 Verlauf der Entwicklung, die verschiedenen 

 Eichtungeu und auf Grund dieser die gegen- 

 wärtigen Aufgaben der Forschung. 



