14 



Gruset og Skallerne til Veifyld paa de nærmeste Veie, Gange i 

 Haver o. s. v., og deraf vil man da let kunne forklare sig, hvor- 

 for man ikke sjelden paa disse Steder kan ved nogen Stigning 

 finde Flintflækker og maaskee ogsaa andre Steenredskaber. Med 

 Hensyn til den horizontale Udbredning af Osters- og Muslinglagel 

 maa vi angive, at dette forekommer i en betydelig Udstrækning 

 i Underbakkerne, som ligge mellem Fjorden og det egenlige Hoi- 

 Iand, ved hvis Fod vi endnu fandt det. 



Efterat være komne til en klar Overbevisning om Forholdenes 

 sande Natur paa disse Punkter, og derefter at have kastet Blikket 

 tilbage paa de lignende Punkler, der dels cre iagttagne i Issefjordens 

 Omgivelser, dels ere bekjendte fra Jylland, og som i foregaaende Be- 

 retninger ere ansete for overensstemmende med dem, kunde vi ikke 

 tilbageholdeden Overbevisning, at alle disse Dynger af Osters- og 

 Muslingskaller — saa uhyre de end synes — , der alle have hen- 

 ledet Opmærksomheden paa sig ved de Sten- og Benredskaber, 

 som ere fundne i dem , ligeledes skyldte menneskelig Virksomhed 

 deres Tilblivelse, og vilde kun afvige fra hinanden i den storre 

 eller mindre Omleiring, som de oprindelig ved Menneskehaand 

 samlede Masser af Skaller o. s. v. senere kunde have lidt ved Vand. 

 Dette kan være kommen i Bertiring med dem , enten derved at 

 Bolgerne fra Stranden til enkelte Tider have kunnet naae op til 

 dem, eller derved, at Bække og Indvande ere komne til at over- 

 skylle dem. Om et Par af de Punkter i Jylland, hvorpaa slige 

 Osterslag findes, er Comiteen dog saa heldig at kunne meddele 

 meget lærerige Oplysninger, der baade godtgjore Rigligheden af 

 de her yttrede Anskuelser og endmere vise den Vigtighed, disse 

 Dannelser have for vore Kundskaber om Landets ældre Forhold. 



Et af Comiteens Medlemmer, Inspecteur Worsaae, har nemlig 

 paa en antiqvarisk Embedsreise i Jylland i afvigte Sommer havt 

 Leilighed til nærmere at undersoge en meget betydelig Oslers- 

 bunke *) imellem Randers og Grenaae ved Meilgaard, fra hvilken 



j S i.-ilcdes kunne vi maaske for Eftertiden snarere kalde disse Opdyngninger, 

 for ;it ik!»e Misforstaaslse skal opstaae vod Benævnelsen: Østersbanke, der 

 tillige, som kekjendt, har en ganske anden Betydning. 



