15 



Bunke Ejeren, Hr. Proprietær Olsen , tidligere havde indsendt til 

 Oldsagmuseet en imellem Osterserne funden Benkain, hvorved 

 Oldgrandskernes og Naturforskernes Opmærksomhed var bleven 

 henvendt paa delte Sted. Banken, der indeholder Østersskallerne, 

 er af anseeligt Omfang, men den hvælver sig kun ganske svagt 

 og falder jevnt af til alle Sider. Den ligger Nord for Meilgaard, 

 omtrent midt imellem Gaarden og Stranden, henved en Fjerding- 

 vei fra den nuværende Strandbred, midt inde i en Skov, „Aigt" 

 eller „Agrskov" kaldet, og er bevoxet dels med Græs, dels med 

 Træer. Da der fra Banken bortfores store Masser af Skaller til 

 Veifyld paa de nærmeste Veie, har Worsaae i den Ende af 

 Banken, hvor man har bortgravet denne Veifyld, havt gunstig Lei- 

 lighed til at undersoge Bankens indre Bygning, og denne Leilighed 

 blev foroget ved nye af ham selv anstillede Gravninger, som un- 

 derstøttedes af den Interesse og velvillige Imodekommen, Hr. Olsen 

 viste Sagen. 



Allernederst fandtes Banken at bestaae af Strandsand, hvilket 

 ogsaa er Underlaget for hele den omliggende Skov ned til Stran- 

 den; derover laa en sortagtig Muld af 1 Qvarters Tykkelse og 

 derover igjen den egenlige Ostersdynge eller Osterslaget, som 

 i Midten af Banken ikke var mindre end 4| Alen tykt, men som 

 derfra skraanede jevnt ned til alle Sider. Ovenpaa de tæt sam- 

 menpakkede Ostersskaller havde der i Tidernes Lob dannet sig et 

 tyndt Muld- eller Jordlag, i hvilket Træerne stode. I den uhyre 

 Masse Ostersskaller, som i saadan Grad hvidliggjorde den aabnede 

 Ende af Banken, at denne i Frastand saae ud som en Kridt- eller 

 Kalkhanke, fandtes der ogsaa spredte imellem Osterserne en hel Del 

 Skaller af Hjertemuslinger, Cardium edule L., Blaamuslinger, My- 

 tilus edulis L. og Strandsnegle, Litorina litorea L. , men disse 

 vare uden al Sammenligning færre i Antal end Osterserne. Hver- 

 ken Muslingerne eller Osterserne havde deres Skaller sammenhæn- 

 gende, men bestode kun af enlige eller lose Skaller, hvorved man 

 altsaa ligesom paa de foran beskrevne Punkter kan overbevise sig 

 om, al de ikke ere henkastede der som levende Dyr; at de 

 heller ikke som dbde Skaller kunne være synderlig omkastede af 

 Vandet, derom vidner noksom Skallernes uslidte Tilstand. Det er 



