47 



der maaskee kan synes uklar og ulogisk; efterdi Indtrykkel dog 

 vel lier maa lænkes som Virkning af Billedet; og hvis vi altsaa 

 modtage Indtryk af Nalurskionheder, maa disse ogsaa være til i 

 beskuelige Skikkelser eller Billeder. Det har ingenlunde været 

 min Mening at benegte dette. Dersom det Skionne gives i Na- 

 turen, maa det vise sig i Skikkelser; men derved er endnu intet 

 bestemt om, af hvad Art disse ere; eller hvilken Væsenhed der 

 tilhorer og ligger til Grund for Skikkelsen. Der gives f. Ex. i 

 Naturen en stor Rigdom af Farveskionhed; men det er hoist van- 

 skeligt, eller umueligt, at fremkalde eller danne sig en Forestilling 

 om en Farves Skikkelse — endnu mindre om Lysets Skikkelse; 

 hvorimod Enhver veed at tænke sig Formens Indtryk og Lysets 

 Virkning; og begge kunne vi vel med Rette tillægge Skionheds 

 Egenskab, naar Indtrykket har den harmonisk-tilfredsstillende Be- 

 skaffenhed, som tilhorer enhver Virkning af det Skionne paa den 

 menneskelige Aand — og hvorved tillige forudsættes, at denne 

 Virkning er uafhængig af ethvert andet Hensyn, af nogensomhelst 

 anden Bestemmelse, end Harmoniens Tilværelse, dens Aabcnbaring 

 i Sandseverdenenen, dens Modtagelse eller Beskuelse af den hos 

 Mennesket udviklede Skionhedssands. Denne Udvikling er paa sit 

 Sted Iigesaa nodvendig, som enhver anden Opfostring, Pleie og 

 Dannelse af aandelige Kræfter og Evner, der tilhore den menne- 

 skelige Siæl; den er nodvendig, ikke blot for at frembringe, men 

 for at nyde det Skionne, baade ved den sandselige og aandelige 

 Skuen. 



I Anledning af et dansk Læredigl*), hvis Forfatter vil, at 

 Landskabs-Naturen maa „betragtes med en Konstners Die", for at 

 „fortrylles til et Skionheds-Ideal", naar Phantasien „ved sin Trylle- 

 stav forjager det Forstyrrende" , har jeg engang for mange Aar 

 siden meent: at det var det samme som at sige: Lær forst at 

 see, for du paastaaer der er intet at see!" —Men dette er den 

 almindelige Erindring, vi maae give alle dem, som, hvor Talen er 

 om Skionhed, appellere til den individuelle Smag, hvilket i Skion- 



*) „Naturen og Konstcn." Anonym Nytaarsgavc af //. Herd. (1832.) S. 129. 

 (Jvf. Maancdssluift f. Litcratur. X. Bd. S. 857). 



