58 



en Mangfoldighed af smaa Fugle, uden Hensyn til deres Fiedres 

 Farver. Jeg antager derfor vel, at man kunde danne sig et Slags 

 Natur-Æsthetik, som jeg vilde kalde »Naturens Skionhedslære"; 

 men den vilde udentvivl aldrig blive meer, end empirisk og frag- 

 mentarisk. Vi kunne bringe visse Naturformer i et æsthetisk For- 

 hold; vi kunne med en udviklet og dannet Receptivitet opdage 

 og tilegne os de skionne Elementer og Phænomener i Naturens 

 Aabenbarelser, som aldrig tabe deres Virkning eller deres Slægt- 

 skab med Skionhedsideen i dens aandelige Væsen. Men det synes 

 ligesaa vel at ligge i Naturlærens og Naturphilosophiens viden- 

 skabelige Begreb, at Skionhedsideen, og dens Anvendelse paa 

 Naturgienstande, er fremmed for denne Videnskab: som det synes 

 uforeenligt med Skionhedslæren, at ville oprindeligen eller allene 

 grunde den æstheliske Theorie paa. Naturbetragtning, eller paa en 

 Efterligning af Naturgienstande og Naturformer — uden at ville, i 

 Formdannelsen efter Naturens Grundtyper, og i at stræbe efter at 

 tilegne sig deres Sandhed, ogsaa tildele Konstens ideale Principer 

 og Virken den Plads, som tilhorer dem. 



Her synes det, som man især mangengang feiler ved at for- 

 vexle Sandhed i Naturens Aabenbarelse, med Skionheden i de fra 

 Menneskets frie Skaberkraft udgaaende Konstværker. At disse staae 

 i en æsthetisk Relation til Naturen, have vi erkiendt. Dersom 

 den ideale Skionhed er uafhængig af Naturens physiske og me- 

 chaniske Love — saa er den derimod ikke uafhængig af Natur- 

 sandheden. Det er ligesaa nodvendigt for Billedhuggeren, at 

 kiende det menneskelige Legemes naturlige Bygning, eller Ana- 

 tomie, dersom han vil bringe Sandhed ind i sine plastiske For- 

 mer; som det er for Landskabsmaleren, at studere Lysets Virk- 

 ning, Farvernes Overgang, Naturformerne i Bierge, Dale, Skove, 

 Indsoer, Havet, Atmosphæren o, s. v., naar han vil give sine Land- 

 skaber i Maleriet den Natursandhed, uden hvilken han forgieves 

 tænker paa at give dem pittoresk Skionhed. Der er et uoploseligt 

 aandeligt Slægtskab imellem de hoieste Ideer, som gior det umueligt 

 at lade dem træde i en Strid med hinanden, hvorved den ene 

 Idee skulde tilintelgiore den andens Væsen. En unaturlig Skionhed 

 kunne vi ligesaa lidt tænke os, som vi uden indvortes Modsigelse 



