59 



kunne tænke os det Skionne som noget usandt. Ligesom Sand- 

 heden i sin Idee er i evig Hannonie med Skionheden; saaledes 

 kan det Skionne i sit Væsen og i sine Ideebilleder ikke være i 

 Strid med Natursandheden, med det Virkelige og Væsentlige i 

 Naturens Skionhedselemenler. Dersom en Konstner endog med 

 den hoieste techniske Fuldkommenhed frembringer Billedet af en 

 vanskabt Skikkelse eller af en naturstridig Skabning: da vil det 

 ligesaa lidt kunne besidde Skionhed, betragtet som Konslproduct, 

 som en saadan Skikkelse kan have denne Egenskab, hvis den 

 findes i Naturen. Hvorvidt slige Phantasieskabninger af Konsten, 

 som Cenlauren, Sphinxen, eller Karyatiden, kunne tillægges ideal 

 Skionhed — er el Sporgsmaal, hvis Undersogelse og Besvarelse 

 Maalet for denne Betragtning ikke tillader.*-) Det maa være nok at 

 bemærke, at ogsaa i denne Art af Phantasiens Skikkelser gives 

 der en Skionhedsgrændse, som Konsten ikke ustraffet har kunnet 

 overtræde; og dette vidste Morals, da han skildrede et saadant 

 Uhyre, hvorom han meente, Ingen kunde see det i et Maleri, 

 uden at briste i Latter — snarere maaskee, uden at vende sig 

 bort med Modbydelighed. 



Delte giver mig endnu Anledning til at slutte denne Betragt- 

 ning med nogle Ord, der skulle berore den Mening: at ligesom 

 man bor kunne soge og finde Skionhedens egentlige Udspring og 

 dens Forbillede i Naturen, saaledes kan der i den ikke gives noget 

 uskiont. Det Hæslige eller Uskionne i Naturen, siges der, er da kun 

 Phænomenet af en ufuldkommen Udvikling, en standset Form- 

 dannelse, en afbrudt Slræben efter en hoiere, ædlere Skikkelse. 

 Vi skulle fra dette Synspunkt betragte de ikke udviklede Over- 

 gangsformer, der f. Ex. findes hos endeel Havdyr (baade i mindre 

 Dyrformer, saasom Blæksprutten; og i colossale Vanskabninger, 

 som Hvalfiske, Solover, og fl.) og vi kunne saaledes ei engang 



«) Det er jo bekiendi nok, at disse de Gamles plastiske Konst-Skikkclser have 

 Dele af den menneskelige Skabning, og for saavidl kunne decltage i dennes 

 Skionhed. Sphinxen og Karyatiden finde kun Anvendelse i Architekturen, 

 og den vil endog være sielden og problematisk i vor Tids Bygningskonst; 

 ligesom disse Skikkelser tildeels (Sphinxen og Ccntauren, tilligemed Fauner, 

 Satyrer o. fl.) egentlig ligesaa meget tilhore den archæologiskc og konst- 

 historiskc, som den reent artistiske Betragtning. 



