113 



Kileskriften. Det synes ogsaa allerede afgiort ved Ravvlinsons 

 Studium og Oplysning af disse ærværdige historiske Monumenter, at 

 Assyrernes, eller (som Ravvlinson sædvanlig benævner det) det 

 babyloniske Sprog, endskiondt det hverken er Hebraisk, Chaldæisk, 

 eller Syrisk, dog har saa mange Analogier med disse Sprog, at 

 det maa regnes til den semitiske Stamme, hvorved saaledes allerede 

 dets væsentlige Forskiellighed er afgiort fra de to Sprogarter (Zond 

 eller Gammel-Persisk, og Medisk , eller rettere Gammel-TatariskJ 

 i hvilke de to andre ligelydende Texter i de achæmcniske Minde- 

 skrifter ere affattede. Men uheldigviis lærte disse Opdagelser og- 

 saa, at den assyrisk-babyloniske Kileskrifter afsaadan Beskaffenhed, 

 at den vel, ligesom den persiske, er af phonetisk, eller lydbetegnende 

 Natur; men at den dog ikke har faste individuelle Tegn for hver 

 enkelt Bogstav- eller Stavelse- Lyd. Den har et betydeligt Antal 

 forskielligc, anderledes sammensatte Tegn af Kileskriften, der 

 kunne anvendes, og ofte sættes i Stedet for hinanden. Med andre 

 Ord, den assyriske Skrift har havt flere Tegn for de samme Lyd- 

 Elementer i Sproget; den bruger ogsaa stundom det samme Skrift- 

 tegn til at udtrykke forskiellige Bogstaver, eller undertiden Stavelser; 

 den har stundom ideographiske Tegn, og Forkortninger, i Stedet 

 for de phonetiske; stundom forekomme ogsaa virkelige Synonymer i 

 Ordenes Brug; grammatiske Suffixer og Affixer benyttes, eller ude- 

 lades; og Dialect-Egenheder ere ikke uden Indflydelse paa Skrifttegns 

 Anvendelse. Den storste Vanskelighed af alle disse maa dog frem- 

 staae ved en jævnlig Omvexling af Tegnskrift og Lydskrift, af Sta- 

 vclsetegn og Bogstavtegn , og ved Brugen af det selvsamme Tegn 

 underliden i alle disse forskiellige Betydninger. 



Dette er saaledes Resultaterne af de sildigste Oplysninger, 

 Rawlinson har meddeelt om sine assyriske Skrift- og Sprog- 

 forskninger; og hvad Skrifttegnene nngaaer, da stemmer den lærde 

 Englænder ogsaa overeens med Botta, som et Par Aar tidligere 

 udgav en Afhandling „over den assyriske og persiske Kileskrift". 

 Bolla vil deri bl. a. have lagt for Dagen: 1. at visse assyriske 

 Skrifttegn kunne omvexle med hverandre, uden Forskiel i Betyd- 

 ning. 2. At der ikke findes nogen væsentlig Forskiellighed imel- 

 lem Skrifttegnene i de assyriske Inscriptioner i Van, i Persrpolis, 



