H8 



paastaaer saaledes : det assyriske Alphabet er ikke deels ideo- 

 graphisk, deels phonetisk; det er tværtimod reent phonetisk og 

 indeholder aldeles ingen ideographiske Tegn; han henegter der- 

 for ogsaa aldeles de utvivlsomme Spor til egyptisk Oprindelse, 

 som R. vil have fundet; „hvis man ikke overhovedet vil fore alle 

 semitiske Alphabeters Oprindelse tilbage til Egypten." (Fort. p. VI.) 

 Ligeledes benegter denne tydske Forfatter, at den phonetiske, eller 

 lydbetegnende Deel afAlphabetet deels skulde være Slavelseskrift, 

 (syllabisk) deels Bogslavskrift (literal); og antager det modsatte: 

 at Assyrernes Alphabet kun beslaaer af enkelte Consonanter og 

 Vocaler, og aldeles ingen Stavelsetegn indeholder. Heller ikke vil 

 Stem vide af, at det samme Tegn kan have to reent forskiellige 

 Betydninger („zwei ganz verschiedene alphabetische Werthe.") „I 

 alle Indskrifter, som jeg kan læse", forsikkrer hun, „forekommer 

 ikke et eneste saadant Exempel; og jeg tager ikke i Betænkning 

 at paastaae: at aldrig har eet og samme Skrifttegn forskiellig Gyl- 

 dighed; men beholder uforandret sin bestemte Betydning." En- 

 delig modsiger han endnu ligesaa bestemt en viglig og „dybt ind- 

 gribende" Sætning hos Rawlinson, vedkommende Sprogets Struclur ; 

 nemlig, at der næsten ingen trefoldige („triliteralen") Rodder 

 gives i det babylonisk-assyriske Sprog; og at samme derfor endnu 

 er „i en mere primitiv Tilstand, end alle ovrige bekiendte semi- 

 tiske Dialecter." Stem paastaaer, at delle Sprog, i de achæme- 

 niske Inscriptioner, i enhver Henseende staaer de bekiendte og 

 uddannede semitiske Dialecter aldeles nær; og i de af ham be- 

 handlede faa Indskrifter, hvori forekommer SO til 90 Rodder, 

 finder han 12 afgiort triliterale. — Men delte er folgelig knap 

 \ af hele Antallet; og saaledes see vi dog ikke, at Stems abso- 

 lule og stærke Benegtelse i delte Tilfælde har en meget fast Fod 

 at staae paa. — Andre maa skille i denne Trætte; men ligesom 

 det ikke kan andet end vække betydelig Forundring, at Stern ikke 

 engang har oppebiet Trykningen af Rawlinsons oplæste Afhand- 

 linger, men bedomt og modsagt en Deel af deres Indhold blot 

 efter en Anmeldelse i et literair t Blad; og at han derfor heller ikke 

 med et Ord berorer Rawlinsons Læsning og Oversættelse af den 

 lange Obelisk -Inscriplion, m. m. : saaledes er det næsten ligesaa 



