157 



heldige Forsog i denne Retning. Under 21 Juli 1820 sendte han 

 et lille paa Latin skrevet Arbeide omkring til de beromteste Na- 

 turforskere og naturvidenskabelige Selskaber i Europa, og fra disse 

 „Experimenta circa effeclum Conflictus electrici in acum magneti- 

 cum" dateres Electromagnetismens Historie. Orsted fandt, at Mag- 

 netnaalens Pol blev afviist imod Vest, naar han sluttede sin galva- 

 niske Kjede med en Leder, der laae horizontalt over, og parallel 

 med Magnetnaalen, naar den er i sin naturlige Stilling, saaledes at 

 den mod Vest afviste Magnet-Pol ligger nærmest ved den Deel af 

 Lederen, der svarer til Kjedens negativ-eleclriske Pol. 



Naar Lederen ligger under Naalen, finder den samme Virkning 

 Sted, blot med den Forskjel, at Magnetnaalens Pol afvises imod 

 Ost. Han udtrykker det korteligen saaledes, at den af Magnet- 

 naalens Poler, over hvilken den negative Electricitet indtræder, afvises 

 imod Vest; den, under hvilken den indtræder, afvises imod Ost. 



Dersom Lederen ligger i samme horizontale Plan som Mag- 

 netnaalen, da bliver den Pol, ved hvilken den negative Electricitet 

 indtræder, nedtrykt, naar Lederen ligger paa Magnetnaalens vestlige 

 Side, og loftet naar den ligger paa dens osllige Side. Han fandt, 

 at Lederens Natur ikke har nogen Indflydelse paa Resultatet, naar 

 den ikkun er en god Leder, og at selv en Afbrydelse af Lederen 

 ved en kort Strækning Vand ikke aldeles forhindrer Virkningen. 

 Han iagttog endvidere, at Virkningen af Lederen paa Magnetnaalen 

 neppe aftog, naar Metaller, Træ, Vand, Harpix, brændt Leer, Glas, 

 Gummi-Lak, Steen bragtes imellem dem, at derimod en Naal af 

 Messing, Glas, Gummi-Lak, benyttet i Stedet for Magnetnaalen, ikke 

 led nogen Forandring. Han slutter med den Bemærkning, at denne 

 Indvirkning kan tænkes frembragt ved en omkring Lederne hvirv- 

 lende Bevægelse. I delte Udtryk ligger Grundtanken til den 

 Fremstilling af Electromagnetisme, som man i Almindelighed beteg- 

 ner som den Orstedske Theorie; men som han selv mere betrag- 

 tede som et Udtryk, hvori han sammenfattede Grundphænomenerne, 

 end en egentlig Theorie. Hans i denne Anledning opstaaede Strid 

 med Ampere forekommer mig derfor ogsaa mere at være en Bestræ- 

 belse efter at belyse de svage Puncter i hiin Theorie, end et For- 

 svar for hans egen. 



