179 



Modet den 21 de November. 



Herr Professor Steensirup afgav paa egne og sine Medcomi- 

 teredes, de Herrer Etatsraad Forchhammers og Inspector Worsaaes 

 Vegne, folgende Beretning om Udbyltet af de geologisk-anliqua- 

 riske Undersogelser, som i Sommeren 1851 vare anstillede i Sjæl- 

 land og Jylland: 



„Det vil være i Selskabels Erindring, at vi ifjor, efter længere 

 Undersogelser af de didhorende Forhold, vare komne lil det 

 bestemte Resultat, at de lose 02 usammenhængende Skaller af 

 Oslers samt af andre Muslinger og Snegle, der i betydelige Op- 

 hobninger af mange tusinde Læs's Indhold findes hist og her paa 

 Issefjordens Kyster, og i hvilke der | er indblandet en Mængde 

 Kulbrokker og Aske, itubrudte Knokler af Pattedyr, Fugle og Fisk, 

 Potleskaar og Redskaber af Flint, Dyreben og Hjortetak m. m., 

 udgjorde et Slags Kjokkenmoddinger fra Landets allerældste Beboel- 

 sestid. Vi viste nemlig, at de hidrorte fra det Folk, som her i Norden 

 kun havde havt Redskaber af Ben eller Sten, — et Culturtrin, der 

 for dette Lands Vedkommende, efter Oldforskernes Beregning, maa 

 sættes allermindst fulde 2000 Aar tilbage i Tiden, og med en vis 

 Sandsynlighed endog kan antages at ligge nærmere de 3000 Aar 

 forud for vor Tid. Som Ophobninger af samme Natur arisaae vi 

 endvidere flere lignende Opdyngninger af Havdyrskaller, som vare 

 os bekjendle fra Kysterne af andre danske Fjorde, og i hvilke 

 Kunstgjenstande af samme Beskaffenhed, som dem vi havde fundet 

 i Dyngerne ved Issefjorden, vare blevne fundne. Dette i For- 

 ening med Antydninger af overensstemmende Forhold paa flere 

 andre Steder, mente vi allerede dengang berettigede os lil at 

 antage, al delte mærkelige Phænomen vilde i Fremtiden vise sig 

 udbredt over en stor Del af Landet, og vi maatte derfor tillægge 

 det en stor og almindelig Betydning som Kilde til Forogclse af 

 vore Kundskaber om Landels Oldlid: dets ældste Beboeres Kul- 



