188 



Vige, som fra Fjordens Nordside tidligere gik op i Landet, om- 

 flode Hoiderne og af disse dannede Holme eller Oer. 



En saadan Holm udgjorde i sin Tid den saakaldte „Havnde 

 Lund", en skovklædt Banke med temmelig steile Sider ved Havnde 

 Herregaard. Paa en Underbanke under „Lundens" sydlige Side, 

 af 5 til 7 Alens Hoide over Fjordens daglige Vande, opploies der 

 i tusindevis Brokker af Teglsten og Mursten, hidrorende fra et 

 nedlagt Teglværk; Brokkerne erc udbredte over en stor, men 

 meget uregelmæssig begrændset og ligesom fliget Plet, og dels mel- 

 lem Fligene eller Tungerne af denne, dels under selve Brokkerne 

 opdager man en overordentlig Mængde af Strandskaller. Disse 

 kunne ligesom Teglbrokkerne naaes af Ploven og derved opka- 

 stes i Furen tilligemed den Strandgrus, hvori de ligge. Uagtet 

 den Forstyrrelse , for hvilken Muslingerne derved vare udsatte, 

 havde det storste Antal af dem endnu deres Skaller sammenhæn- 

 gende, og navnlig fandtes Oslrea, Cardium, Mytilus og Venus 

 decussata L. i stor Mængde i denne Tilstand, hvilket tyder hen paa, 

 at de laae paa en naturlig Fjordbund og ikke havde været spiste, no- 

 get som ogsaa godtgjordes ved flere andre Forhold. Saaledes f. Ex. 

 forekom Skallerne af samme Art i en hoist ulige Storrelse, idet 

 store og smaa laae sammen, hvilket aldrig pleier at være Tilfæl- 

 det i de fra Urindvaanerne hidrorende Opdyngninger, og heller 

 ikke findes der i disse en stor Mængde af de Skaller, som aller- 

 hyppigst findes ved vore Bredder, medens saadanne her ligeledes 

 vare indblandede; del store Antal af Litorina litorea og Nassa 

 reliculata i Forhold til de lukkede Muslinger gav allerede 

 Blandingen et noget fremmedt Udseende , der blev end mere 

 paafaldende, naar Oiet hæftede sig paa den utallige Mængde 

 af smaa Litoriner og Cerilhium reticulalum Da C, som overalt laae 

 i Gruset mellem Muslingerne og tildels fyldte disses indre Rum, og 

 som aldrig kunde have tjent lil Menneskefocle. Paa den anden 

 Side maalte ogsaa den fuldstændige Mangel af Kulbrokker eller 

 andre Minder om Urfolkenes Virksomhed lede til den samme 

 Betragtning. Det lave Land ved Foden af „Teglbrinken" er altsaa 

 i sine Forhold at sammenligne med det nyligt skildrede Oster- 

 kjær ved Aalborg, og ligesom delte har det sikkert nok været en 



