195 



Sindholtholmen er den vestligste af de Oer eller Holme, hvilke 

 Fjorden i denne Egn har omflydt i forrige Tider, og som da dan- 

 nede ligesom et Belle af Oer udenom det mere sammenhængende 

 Indland. Kun ved et ikke bredt Kjær, der for mig benævntes 

 „Tykkenkjær", er den adskilt fra det sammenhængende og hoie 

 Land, som nu i en lang Strækning og med temmelig bratte Skrænter 

 danner Mariagerfjordens Nordside, idet kun en smal Strimmel af 

 Lavland ligger mellem disses Fod og Fjorden. Ogsaa paa delte 

 Hoiland findes Spor af Ur-lndvaanernes Færd. Saaledes bliver 

 man paa den nærmeste Pynt af dette Hoiland, som kaldes Sou- 

 bakken, allerede i nogen Afstand en mere hvidlig Plet vaer, der 

 ved nærmere Undersogelse viser sig at hidrore fra en stor Mængde 

 Skaller af Osters og andre Muslinger, der stikke frem af den overste 

 Skorpe. Det er en Kjokkenmodding, som i en Længde af 200 

 Alen strækker sig langs med den overste Del af Bakkens Skraa- 

 ning i et Belte af 10—20 Alens Bredde. Ogsaa den storre Del af 

 denne Modding er under Dyrkning og kun den noget lavere lig- 

 gende ostlige Ende er skjult under mosgroet Hedespratting. 



Laget af de tæt sammenpakkede Skaller blev gjennemgravet 

 paa flere Steder, og fandtes at afvexle i Tykkelse fra a /2— 1 — IV2 

 Fod. Paa flere Steder bestod det saagodtsom af Østersskaller 

 alene, paa andre Punkter var det omvendt næsten alene Hjerte- 

 muslinger, og atter paa andre var det en Blanding al disse to 

 Muslinger med Blaamuslinger. Mængden af Litorina og Nassa var 

 ogsaa noget forskjellig. Snart var Aske og Kulgrus tilsyneladende 

 i ringe Mængde i Laget, snart var hele Laget aldeles sorlagtigt 

 deraf, og det især hvor Hjertemuslinger vare i stor Mængde. 



Flere Brudstykker af Kogekar kom frem paa forskjellige Ste- 

 der i Laget, alle med det grove skarpkantede Feldspathgrus ind- 

 æltede i Massen. 



13 karakteristiske Flintflækker erholdtes, hvoraf flere vare 

 af de meget lange og tynde (4V lange og Va — V brede); des- 

 uden fremdrog jeg en lille Flinloxe eller bredere Hulmeisel med 

 tilslebet Eg, og nogle Flinlstykker, der syntes at være af brugte 

 og sonderbrudte Jagtredskaber, som man har været ifærd med at 

 tildanne paany. 



