202 



ter og ved deres Sloifning have afgivet enkelte Knokler til Om- 

 givelserne. Med alle disse Muligheder for Oie, seer man, hvor 

 nodvendigt det er, at have Opmærksomheden henvendt paa 

 fremmede eller tilfældige Indblandinger, og hvor vaersom man maa 

 være med Bedommelsen af de Gjenstande, som ikke i sig selv 

 have et ubedrageligt Mærke paa den Tid, de tilhore, f. Ex. Sten- 

 redskaberne. Under alle Omstændigheder retfærdiggjores herved 

 den brugte Forsigtighed med de paa Overfladen mellem Skallerne 

 indsamlede brudte Knokler, da jo hin storre Bygning kan være end- 

 nu en tredie mulig Kilde, hvorfra de kunde have deres Oprindelse. 



Det andet Forhold, jeg maa omtale, er den mærkværdige 

 Havstok eller Underbakke, som lober langs under de hoie Fjord- 

 skrænter paa Sydsiden af Mariagerfjorden og paa hvilken Lande- 

 veien fra Hadssund til Mariager i en lang Strækning er anlagt. — 

 Havstokken er fornemmeligen dannet af Grus og Smaasten , men 

 dens Overflade (og hyppigen ogsaa dens Sider, især hvor de under 

 en stærkere Vinkel falde af imod Fjorden), er bedækket af hele 

 og knuste Blaamuslinger (Mytilus edulis L.), nu og da blandede 

 med enkelte Hjerlemuslinger (Cardium edule L.). Bedækningen 

 kan være indtil 1 Alen tyk. De nærmest Overfladen liggende 

 Skaller ere i Reglen brudte eller knuste, medens enhver Nedgrav- 

 ning i Massen let viser, at de underliggende Muslinger ere mere 

 hele og tættere sammenpakkede og paa sine Steder endog ved 

 Kalksinter ligesom sammenkittede til et Conglomerat. Kulstykker 

 ere ikke sieldne, og fra Kulstov hidrorer for en Del den sorte 

 Farve, som Laget har, skjondt allerede selve Brokkerne af Blå- 

 muslingerne kunne foraarsage denne. Hvad der endnu er mere 

 paafaldende, det er, at der mellem Muslingskallerne findes en 

 Mængde af ildskjornede og næsten glaserede Flintsteen, mest i Form 

 af smaa Flintnyrer, der have været udsatte tor en meget stærk Hede. 

 Kulstykkerne og Flintene lede Opmærksomheden altfor meget hen 

 paa Menneskevirksomhed, til at man ikke skulde falde paa den 

 Tanke, at det maaskee var Mennesker, som havde sammenslæbt 

 den storste Del af disse Muslinger og fortæret dem paa Ste- 

 det. Det vilde heller ikke forekomme mig besynderligt, om 



