317 



Rovdyrs Gnavning. Herved faae vi da allerede et Vink om 

 den sandsynlige Aarsag til visse Knoklers Forsvinden, men senere 

 Betragtninger af Fugleknoklernes Forhold ville yderligere belyse 

 denne. 



Jo storre den nu lilveiebragte Mængde af Knokler har været, 

 desto mere har man maattet erkjende den fuldstændige Ensfor- 

 mighed, som gaaer igjennem Behandlingen af dem alle, idet 

 neppe en eneste Undtagelse fra den tidligere omtalte Behandlings- 

 maade er kommen for Lyset; de mangfoldige indsamlede marv- 

 lose Knokler af Fodrod og Tæer, Knæskaller o. s. v. , have alle 

 været urorte, medens alle storre Rorknokler eller Marvknokler, 

 ja endog den storste Del af Taaleddene have været spaltede for 

 Marvens Skyld, og hver Knokkel i Skelettet saa at sige paa sin 

 eiendommelige Maadc. Alle Undeikjæberne have saaledes vist den 

 mærkelige Borthugning af den nederste Band eller Knusning efter 

 Længden , og Overkjæberne og Hovedskallerne have alle paa den 

 tidligere beskrevne Maade været sodderslagne, saa at det kun ved 

 moisommelig Sammenligning og Tilpasning har lykkedes Med- 

 deleren at bringe af disse Smaastykker enkelte hele Kjæber tilveie, 

 til Afbenyttelse ved de zoologiske Sammenligninger med de samme 

 Dyrarter fra senere Tider. — Det maa tilfoies, at de afspaltede 

 Stykker og Splinterne af Borknoklerne o. s. v. ere i Beglen med 

 ganske skarpe og ubeskadigede Bande, og kun yderst sjeldent vise 

 de Spor af Dyregnav; derimod kan man paa deres Overflade, lige— 

 saavel som paa de blodere Knokler, paavise talrige Mærker af 

 Slenredskaberne, hvormed Urfolkene have knust Knoklerne , og 

 Slenknivene, hvormed de have afskrabet Kjodet, ligesom man og- 

 saa paa Bosenstokkene af flere Baabukkepander seer de til 

 Skindets Losning med Knivene anbragte Snit. Et ikke ubetydeligt 

 Antal af Knoklerne bære Spor af at have været Heden saa nær, 

 at de tildels ere blevne halvforkullede eller ligesom calci- 

 nerede. 



De faa Knokler, der ikke tilhore hine ovennævnte tre storre 

 Jagtdyr, som paa delte Sted mere regelmæssigen have udgjort en 

 Del af Urfolkenes Fode, tilhore forskjællige Dyreformer, hvilke dels 

 i en mindre Grad kunne have tjent disse Mennesker til Fode, dels 



