235 



nomische Nachrichten" langt mere bebyrdet med Forretninger, end 

 tidligere, og naar han ved Generalstabens Overtagelse af Kort- 

 væsenet paa den ene Side fritoges for et besværligt Hverv, saa 

 medforte paa den anden Side den storre Sparsommelighed, der fra 

 nu af gjorde sig gjeldende i Finantsbestyrelsen, betydelige Ind- 

 skrænkninger af de Midler, som sattes til hans Raadighed. Disse 

 Indskrænkninger maatte allerede i og for sig kun være lidet beha- 

 gelige for en Mand, der hele sit Liv igjennem havde været vant 

 til hos Regjeringen at mode den meest ubegrændsede Liberalitet, 

 og de virkede udentvivl saa meget mere nedstemmende paa 

 ham, da de indtraadte i en Periode, hvor Alt omkring ham 

 begyndte at antage et morkere Udseende. Hans ældre Venner 

 bortkaldtes efterhaanden, Olbers i Aaret 1840, Bessel et Par 

 Aar derefter; Doden trængte endog ind i hans egen Familie, 

 og bortrev hans ældste Son , han selv angrebes flere Gange af 

 farlige og langvarige Sygdomme. Derpaa kom Aaret 1848, hvis 

 Bevægelser ikke alene standsede haps Arbcider, men ogsaa salte 

 ham selv i en hdist vanskelig Stilling. Schumacher forholdt sig 

 ligeoverfor disse Begivenheder med den Værdighed, der kunde 

 ventes af en Mand, som med en klar Aands naturlige Uvillie imod 

 enhver voldsom Forandring af den bestaaende Orden forbandt en 

 levende Taknemmelighed for de Velgjerninger, som han i bedre 

 Dage havde modtaget af tvende danske Konger; men han rystedes 

 dybt, og da endelig den Tid kom, der syntes at skulle ende For- 

 virringen, da var ogsaa hans Kraft udtomt, og han nedsank paa 

 det Sygeleie, hvor han hensov den 28de Decbr. 1850. 



Ligesom Schumachers Liv har været rigt paa Virksomhed, 

 saaledes har det ogsaa været rigt paa den udvortes Hæder, som 

 Anerkjendelsen af hans Virksomhed kunde bringe ham. Af Fre- 

 derik den Sjette optagen i Dannebrogsordenen 1S11 hævedes han 

 ved den kongelige Naade stedse hoiere, indtil han af Christian den 

 Ottende i 1847 udnævntes til Storkors af Dannebrog, og modtog 

 i Mellemtiden af disse Forfremmelser desuden fra flere udenlandske 

 Regjeringer de Udniærkelsestegn, hvormed de pleie at hædre 

 sjelden videnskabelig Fortjeneste. Ogsaa de lærde Samfund lode 

 sig det være magtpaaliggende at vise ham deres Hoiagtelse, og 



