_6 



hawers over den hellige Skrifts Exegese stode dengang i stor 

 Anseelse, hine for deres grundige Lærdom, disse tillige for 

 deres Smag og Elegance. Ogsaa Moldenhawers og Miinters 

 latinske Disputere-Ovelser vare meget opvækkende og fandt 

 megen Deeltagelse hos de unge Studerende 1H . En gels loft 

 benyttede med Flid denne Vejledning; han knyttede derhos 

 med de meest udmærkede af sine Jævnaldrende en selskabelig 

 og videnskabelig Forbindelse, som ligeledes havde den gavnligste 

 Indflydelse paa hans Uddannelse. Fremfor alle vare Borge 

 Thorlacius og Peter Erasmus Muller, hvilken sidste et Aar 

 senere var bleven Student, men hurtigt stod paa lige Trin med 

 de ældre, hans fortrolige Venner og Deellagere i de fælleds 

 Studier. Ogsaa Jacob Aall og senere Jacob Neumann horle 

 til denne engere Kreds 19 . 



Engels toft var blandt disse unge Mennesker udentvivl den 

 mindst formuende; men hans Kundskaber og Talenter anbefalede 

 ham ikke alene til de academiske Beneficier, men aabnede ham 

 overhovedet Forbindelser, hvor saadanne Egenskaber kom i Be- 

 tragtning. I Februar 1795 erholdt han Plads paa Walkendorfs 

 Collegium og nod det dermed forbundne Stipendium- , og kort 

 efter, den trettende April, blev han udnævnt til Alumnus i del 

 saakaldte Communitef 21 . Ved private Informationer erhvervede han 

 sig en Deel af sine Fornodenheder, og det er vel ogsaa rimeligt, 

 at Grev Rosenkrone paa en eller anden Maade understøttede ham. 

 Vist er det, at han allerede i sine forste Studenleraar ofte 

 kom i Rosenkrones Huus og der var agtet og vel anseet. 



Saaledes nærmede sig Tiden, da de egentlige academiske 

 Læreaar skulde sluttes med en Embedsexamen. Engelstoft 

 og Thorlacius fortsatte udentvivl ved Siden af deres theologiske 



18 Thorlacii A u tobiogr. MS. — 19 Selm er, Necr ol. Saml., 1848 

 — 1849, Side 269, vise, at denne Forbindelse med Neumann ikke kan have 

 været tidligere end Eftersommeren 1794. — 20 If'olge Protocollen i Col- 

 legiets Archiv. — 21 Badens Univ. Jour n. IV. 53. V. 25. 



