13 



1792,, da Pontoppidans Forklaring skulde afloses af Balles Læ- 

 rebog, havde den ærlige Bondemand begyndt Conversalionen 

 saaledcs: „Der siges jo nu, at vi skulle have en ny Tro." 

 Saa? svarede Enge Is loft, det har jeg dog ikke hort. „Ja. 

 da sige de Pinnedod det — Hyp!" gjensvarede Bonden, idet 

 han gav sine Heste el Smæk, og dermed vare hans Betragt- 

 ninger over den Sag tilende. Nu var Engelstofts Farbroder 

 dod, men Eftermanden Mellerup ægtede hans Enke, og Præstc- 

 gaarden vedblev at være et kjærtSted 47 , hvor der ogsaa skulde 

 siges Farvel. Thorlacius, maaskee ligeledes Neumann for Sel- 

 skabs Skyld, fulgle med. Ogsaa fra detle Besog havde En- 

 ge Is toft i senere Dage den Forlælling, at en tilstedeværende 

 gammel Mand, idet de unge Magistre kjorle ud afGaarden, havde 

 brugt det moersomme Udtryk: „der kjorer mæn et lærdt Læs!* 

 Det var den glade Stemning, hvori Indtrykket af saadanne 

 Ubetydeligheder blev optaget, der bevarede Mindet om dem og 

 gjerne kaldte det tilbage. \ . 



H. 



I November 1797 lillraadte En gels toft og Thorlacius 

 deres Reise. De gik forst til Kiel, hvor de opholdt sig en kort 

 Tid, hospiterede hos Reinhold, der foredrog den criliske Phi- 

 losophie, og fik Leilighed til at see Mænd, der havde europæisk 

 Navnkundighed, Dumouriez og Lafayelte. Her skrev Engels- 

 toft den fireogtyvende November det forste af den lange Brev- 

 række, som Neumann et Aarstid senere lod trykke 1 . Fra Kiel 

 droge de over Eulin, Lybek og Altona til Hamborg, som de 

 efter nogle Dages Ophold forlode den femte December. Rei- 



47 Ved Provst Fr. Dan. Mellerups Jordefærd (Kbhvn. 1847), S. 8. 

 i I. Neumann, Danskes Reisei ag ttagel ser, I. 35 fgg. Andet 

 Brev fra Hamborg den 4 Decbr. smsteds S. 46 fg. 



