36 



Emne, der meget interesserede ham og til hvilket han senere 

 med fornyet Kraft vendte tilbage. 



Riisbrighs og Jacob Badens Entledigelse havde i det næste 

 Foraar 1803 et betydeligere Avancement til Folge i det philo- 

 sophiske Facultet. Men ingen af dem vare Historikere, og del 

 vilde saaledes ikke have gavnet Engelstoft, hvis ikke Hertu- 

 gen havde benyttet Lejligheden til dog idctmindste at skaffe 

 ham en Anciennetet, der i Tiden kunde komme ham tilgode. 

 Den tyvende April 1803 tilskrev imidlertid Universitets-Patronen 

 Consistorium, at Kongen samme Dag havde udnævnt Engels- 

 toft til Professor historiaruin extraordinarius, dog fremdeles 

 uden Lon indtil videre- . Den toogtyvende April fulgte den 

 formelige Kongelige Resolution: Riisbrigh blev aflost af Tre- 

 schow og Baden af Thorlacius, der nu, ikke ganske efter eget 

 Onske, maatte forlade det græske Professorat, og begge disse 

 tilligemed Wolf, Kjerulf og Wad bleve Ordinarii; Engelstoft 

 blev Extraordinarius men — uden Gage 91 . 



Men den Gage, som Hertugen ikke kunde skaffe ham fra 

 Universitetet, havde han allerede været betænkt paa ad anden 

 Vei at lade ham tilflyde. Netop Ugedagen efter hiin store For- 

 andring ved Universitets-Professoraterne bragte Engelstoft en 

 ny Promotion. Da nemlig Nyerup tiltraadte sit Embede som vir- 

 kelig Bibliothekar ved Universitctsbibliotheket, hvor han allerede 

 i syv Aar havde været succederende Bibliothekar, og saaledes 

 maatte afgaae fra det Store Kongelige Bibliothek, blev Engels- 

 toft paa Forestilling af sin bestandige Velynder Moldenhawer 



20 Consistor. Copiebog. Hertugen skriver udtrykkelig, at Udnæv- 

 nelsen er af 20 April. — 21 Col leg. Tid. 1803, S. 270. Er det ikke grun- 

 det i Hertugens Stridigheder med Cancelliet, at han stedse har en tidligere 

 Datum for Udnævnelserne end den officielle, fra Cancelliet udgaaende? — 

 Thorlacius blev saaledes vel allerede nu Ordinarius (P. E* Muller forst den 30 

 Mai 1806); men hans Au to bi ogrnphi e MS. viser, at han meget nodig gav 

 efter for Herlugens Vil] ie, at han skulde ombytte Græsken med Latinen. 



