_39_ 



Masse af nye Oplysninger, en udforlig Fremstilling af Enkelthe- 

 derne eller en omfattende Benyttelse af alle de Data, som Li- 

 teraturens mere forborgne Skatte kunde tilbyde, som snarere 

 noget særdeles Opvækkende, der satte Tilhorerne levende ind i 

 Situationen og spændte deres Opmærksomhed ved nye Syns- 

 maader, Reflectioner og historiske Paraleller. Historien var ham 

 en Viisdomslære i Exempler, et indtrængende Vidnesbyrd om en 

 hoiere moralsk Verdens-Styrelse, og han gjentog oftere de Ci- 

 ceronianske Ord: Historia est testis temporum, lux veritatis, vita 

 memoriæ, magistra vitæ, nuncia vetustalis- 9 . Derfor fremhæ- 

 vede han saa gjerne det Lærerige i Historien, anbefalede at 

 soge Idealer for sin Livsplan især i den græske og romerske 

 Oldtid, og lagde ingen Skjul paa, at den yngre Plinius var 

 hans eget 30 . Ogsaa Forelæsningernes Form havde noget Piquant: 

 hine Reflectioners Resultater bleve ofte givne i sententiose Ud- 

 sagn, snart af de gamle Classikere 31 , snart af den nyere franske 

 Philosophie, og derhos med en Liv'vghed, der syntes at nærme 

 sig Improvisering, og en vis Numerositet, der stundom gik over 

 til virkelig Veltalenhed. Dette sidste blev dog mere bemærket, 

 naar man læste de paa hans Collegier nedskrevne Hefter, end 

 strax under det mundtlige Foredrag, fordi Engelstoft i sin 

 Omsorg for en smuk Form oftere sogte efter Udtrykket og stand- 

 sede i Talens Lob. Men hoist tiltrækkende vare hans Forelæs- 

 ninger altid, saalænge han bevarede sine Aandskræfler usvæk- 

 kede. 



29 Ci c. de Or at. II. 9. — 30 Univ. Ann. 1808. II. 262-65. - 

 31 Hyppigt f. Ex. af Virgilius, der er saa rig paa saadant. Det er derfor 

 ogsaa ganske mærkeligt, at Engelstoft, der ellers ikke, som Thorlacius, paa 

 deres Reise og især under Opholdet i Paris kjobte synderlig Boger, dog alle- 

 rede fire Dage efter Ankomsten til Paris kjobte sig den I) id ol sk e Virgil paa 

 bedste Papir, net indbundet, for een Krone, som det hedder i Thorlacii Dag- 

 bog ved den 14 Novbr. Selv Bindet om denne Bog havde han forliebet sig i: 

 da han vilde have et ret smukt Excmplar af sit Priisskrift om Qvindekjonnet, 

 skrev han d. 27 April 1799 fra Bordeaux til Thorlacius i Paris og bad ham al 

 lade det indbinde „i gront Bind med forgyldt Snit , ligesom den Virgil, 

 jeg kjobte hos Didol", 



