45 



til Deres Skade, om denne Pirection ikke var kommen 

 istand 9 .« 



Ogsaa i Engelstofts huuslige Forhold gjorde dette Am- 

 en Epoche. Han var hidtil ugift. Efterat have forladt Nyerups 

 Huus, boede han nogen Tid i Farvegaden, havde til Opvarter 

 en jydsk Karl, og bevarede i hoi Grad den ungdommelige Mun- 

 terhed og det gode Humor, der havde characleriseret ham i 

 Barndommen og senere i Reiseaarene. Naar hans Venner be- 

 segle ham , kunde han tage sin Violin og spille for dem ; 

 traadte saa Opvarteren ind, tiltalte han denne i sin Fodeegns 

 Dialect, og naar de unge Karle fra hans Hjemstavn som Solda- 

 ler kom til „Kongens Kjobenliavn" og bragte en Hilsen lil 

 Provstens Son, saa kunde han med den inderligste Godmo- 

 dighed og Lune underholde sig med dem i samme Dialecl om 

 „bitte Moer og bitte Faer, bitte Peer og bitte Lisbeth* 10 .— Men 

 i hans Ungkarle-Liv foregik nu en Forandring. I del tidlige 

 Foraar 1805 havde han været i Jj Iland og der besogt sin 

 Svoger Præsten Thorning i Næsborg, hvorom et Minde haves 

 i hans Beskrivelse over en Kjæmpehoi sammesteds 11 . I Efteraa- 

 ret gik han atter til Jylland til sin Fætter og fordums Rector, 

 Magister Estrup, da Sognepræst i Randers, og ægtede den ot- 

 tende November dennes ældste Datter, den nitlenaarige Magda- 

 lene Cathrine, der i meer end femogfyrgetyve Aar blev hans 

 trofaste og kjærlige Hustru 1 -. 



2. I henved syv Aar, fra 1805 til 1812, var Engels- 

 loft Secretair og Bureauchef i Directionen for Universitetet 

 og de lærde Skoler. Ifolge Embedspligt skulde han nærmest 



9 Dette har si. Confr. Engclstoft selv fortalt mig. — 10 Mundll. 

 Hedd. af Samtidige. — u Dagbog paa denncRcise, d. 29 April 1805, i Nye- 

 rups Skildr. IV. 61 -64. — \'i Imin. Barfod, Falsterske Geistl. H ist. 

 I. 28. Han flyttede nu til Raadhiuisstræde no. 42, hvor fordum Fr. Sneedorlf 

 bavde boet. 



