61 



stille Langebek ved Siden af Holberg i en ældre Periode, eller 

 Abraham Kali ved Siden af Frederik Sneedorff i En g els tofts 

 Ungdomsaar, og man vil strax blive Forskjellen vaer 20 . Man 

 vil da ogsaa see, at begge Retninger kunne opvise beromle Re- 

 præsentanter, og man vil udentvivl blive overbeviist om, at den 

 ene er saa langt fra at burde udelukke den anden, at Enhver, 

 der stiller sig et hoiere Maal for Oiet, nodvendigviis maa stræbe 

 efter en harmonisk Forbindelse af begge. 



I Engelstofts Skrifter er en saadan Stræben i hoi Grad 

 fremtrædende. Han samlede med Flid, han criticerede med 

 Grundighed, og han agtede hoit ogsaa de særlige Undersogel- 

 sers Betydning og Nodvendighed 21 . Næsten alle hans Arbeider 

 ere Detail-Undersogelser, og hans Annaler indeholde i de histo- 

 riske Tillæg en Rigdom af Beviser for hans Opmærksomhed 

 paa de specielleste Bidrag til den historiske Sandheds Belysning. 

 Forsaavidt var han den lærde Historieforsker. — Men havde 

 han saaledes tilveiebragt og sigtet Stoffet, og tog Pennen i 

 Haand for at meddele Forskningens Resultater, saa vidste han 

 at hæve sig til Herskab over de dode Materialier og af dem at 

 skabe Noget, der var Historieskriverens virkelige Eiendom, mær- 

 ket med Eierens aandelige Træk. Han havde en naturlig Ten- 

 dents til at raisonnere, pragmalisere og soge i Historien Spo- 

 rene af en hoiere moralsk Verdensstyrelse'-' 2 ; han lagde kjen- 

 deligt an paa en konslnerisk Behandling og et smagfuldt Fo- 

 redrag, saa at alle hans bedre Skrifter danne et afsluttet Heelt 

 og ere Værker ligesom af een Stobning. 



Og denne Tcndents var udentvivl den fremherskende hos 

 ham, saa at han robede vel saa meget Kald til Historieskrivning 

 som til Historieforskning, medens baade hos os og hos Frem- 



20 Det er mærkeligt, men ikke uforklarligt, at Miskjenrlelsen af Modpar- 

 tens Fortjenester almindelig meest udgaaer fra den Side, der dog aabenbart 

 fordrer lavere Aandski ælters Anvendelse. — 21 Yttringer derom af ham, f. Ex. 

 i U. Lit. Tid. 1814 S. 401—2. — 22 Histor. Calend. III. 441. 



