68 



fessorer seent eller aldrig - opnaaede at vinde Sæde i Consisto- 

 rium og de dermed forbundne Fordele blot af den tilfældige 

 Grund, at ingen Plads i deres specielle Fag blev vacant. Der- 

 til kom endnu, at Regjeringen havde begyndt stundom at med- 

 dele en eller anden Professor Titelen af Ordinarius som en 

 simpel Rangforhoielse, en Slags Naadesbeviisning, uden at der- 

 med fulgte de virkelige Rettigheder, som Titelen hidtil beteg- 

 nede 11 . Det er vist, at Engelstoft tidlig fandt delte meget 

 utilborligt; hans Colleger rimeligviis ikke mindre. Til Forebyg- 

 gelse af hine Uregelmæssigheder i Fremtiden udkom et Re- 

 script af attende Juli 1817, der fastsatte bestemte Regler for 

 Avancementet i det philosophiske Facultet, og derhos forhoiede 

 Rangen for samtlige Universitetets Professorer, saaledes at Ex- 

 traordinarii erholdt den hidtilværende Rang for Ordinarii, disse 

 derimod en ny og hoiere 13 . Ved samme Leilighed og paa 

 samme Dag bleve i det philosophiske Facultet Wad, En g els - 

 toft, Orsted, Rahbek og J. W. Hornemann udnævnte til Or- 

 dinarii, saaledes at Wad og Orsted bleve Medlemmer af Con- 

 sistoriet, og at Plads, Rettighed og Anciennetet i dette blev for- 

 beholdt Engelstoft umiddelbart foran sidstnævnte, hvorimod 

 Rahbek og Hornemann indtil videre ikke indlraadle i Consi- 

 storiet 1- '. 



Andre Reformer, der i hoi Grad personlig interesserede 

 Engelstoft, traf i det folgende Aar Examen artium og den 

 saakaldte Store Philologicum. Universitetels Professorer var 

 utilfredse med de Prover, som de unge Studerende aflagde, og 

 sogte Grunden deels deri, at enkelte af Proverne i sig selv 



11 Collcg. Tid. 1817 S. 672. — 12 Denne Professor-Rang havde besyn- 

 derlig varieret. I Christian VI S tidligere Rangforordn. (1734) sattes Profes- 

 sor es ord d. i 7 Cl. No. 7, og i den senere (1744) i 6 Cl. Ko. 4. Frederik 

 V satte dem (1746) i 5 Cl. No. 8, og der bleve de staaende indtil 1817. 

 Da Proff. extraordd. efter Fund. af 7 Mai 1788 kom til, fik de Plads i 6 Cl. 

 No. 13, hvor ogsaa de slodc til 1817. — 13 Colleg. Tid. 1817 S. 682. 



