75 



og — gjorde en mærkelig Contrast imod dette. Det er vel 

 muligt, at Thorlacius fuldkommen saa noie har kjendl den latinske 

 Prosodie som Engelstoft; men hans Exordium: Plaudamus! 

 gaudent Musæ, lætatur Apollo; Slat rediviva , novo splendore 

 exstructa, priori Borrichiana Domus similis, verum amplior atque 

 Commodior — lige til Slutningen, er intet andet end den torre 

 Prosa, medens Engelstoft paa de gamle Digteres Viis strax 

 river Læseren med sig in medias res, naar han begynder sin 

 Sang: 



Pax erat et tutæ constans fiducia pacis, 

 Cum subito ante fores terror et hostis adest. 



Mox tormenlorum muros complexa corona 

 Faucibus horrendis ignea monstra vomit 36 . 



Et særdeles smukt og temmelig anseeligt Digt skrev han 1827 

 i Anledning af Soroe Academies Indvielse 37 , og derefter fulgte 

 hans Carmen gratulatorium til Formælingsfesten i det folgende 

 Aar 38 . Ved den næste Formælingsfest blev han Danebrogsmand 

 den forste August 1829. Engelstoft skrev saadanne latinske 

 Vers med stor Lethed og overgik deri udentvivl alle Samtidige. 

 Digtene selv indeholde vistnok Vendinger, der minde om En- 

 gels tofts Læsning i den ham saa kjære Virgil 39 ; men hans 

 Vers vare dog ingenlunde sammenlimede Centoner, og Ingen 

 tor nægte, at han udovede Kunsten med Smag, og at der i 

 disse Arbeider ofte fandtes Poesie og Originalitet. 



Alt dette var imidlertid Smaa-Arbeider. Udgaven af Oluf- 

 sens Colleclanea 1829 og nogle mindre Opsalser fra samme Tid 

 kunde heller ikke regnes for andet. Der synes i disse Aar 



36 Det Hele er dog kun 28 Verslinier. — 37 Ost, Archiv VII. 344. 

 Digtet, 220 Verslinier, udkom med Anmærkninger og med en hosfoiet Over- 

 sættelse af Rahbek. — 38 Jvfr. s ts Ma ter i a li er col. 227. Digtet var 102 

 Vers og havde tillige en af Engelstoft selv forfattet dansk Oversættelse ved Sil- 

 den af Latinen. — 39 See ovenfor Side 39, Note. 31, 



