90 



endnu mere i Selvbevidsthed og Fasthed. Han som i en lang 

 Række af Aar havde været altid vel seet paa hoiere Steder, 

 var efterhaanden kommen til at betragte ogsaa dette som ho- 

 rende til sit virksomme Livs Frugter. Han salte Priis derpaa 

 og kunde ikke udholde de forandrede Forhold. I Aaret 1830 

 faldt han i en voldsom Sygdom, saa at han endog var opgivet 

 af Lægerne, og skjondt han overstod denne, sporedes dog længe 

 Eftervirkningerne deraf. Han udtraadte derpaa 1831 for det 

 forste af Maanedsskriftets Redaction 86 , og da han end ikke der- 

 efter fandt Ro, ventede han kun en passende Leilighed for at 

 opgive ogsaa sit Sæde i Universitetsdirectionen. 



Denne Leilighed tilbod sig, da Wads Dod i Marts 1832 

 aabnede Adgangen til den ham efter Embeds-Anciennetet for- 

 beholdte Plads i Consistoriet 87 . En betænkelig Brystsygdom, 

 hvoraf han til samme Tid led, bestyrkede ham i Forsættet. 

 Han sogte og fik sin Afsked fra Universitetsdirectionen den 

 anden Mai 1832 88 . Han havde dengang tjent i dette Collegium 

 i syvogtyve Aar, og taget den virksomste Deel i Reorganisa- 

 tionen af hele det lærde Underviisningsvæsen. Det var tem- 

 melig almindeligt under saadanne Forhold at give afgaaende 

 Embedsmænd en Rangforhoielse som Tegn paa Kongens Naade. 

 Man spurgte Engelstoft, om han vilde have Titel af Etats- 

 raad. Han svarede, at denne Rang havde hans Embede givet 

 ham for femten Aar siden, og hans Afsked ikke berovet ham 85 *. 

 Og derved blev det. 



86 Efter sin Udtrædelse af Redactionen leverede han ikke mere nogen 

 Recension, men kun nogle Efterretninger om Universitetet, Soroc 

 Academie og de lærde Sk ol er for Aarene 1830 — 31 i Maanedsskriftets 

 5te, 7de og 8de Bind. — Over den omtrent til samme Tid afdode Prof. r. 

 Schmidten (ogsaa Medlem af Maanedsskriftets Redaction) skrev han et la- 

 tinsk Mindedigt (Selmers Acad. Tid. I. 156). — 87 See ovenfor Side 65. 

 — 88 Colleg. Tid. 1832, S. 310-11. — 8« Mundtlig Meddel, af Sam- 

 tidige. 



