140 



vandrede i England, og betvang de oprindelige britiske Ind- 

 byggere, alle vare udgaaede fra den jydske tialvo, strider ikke 

 aliene imod Anlagelsen af Traditionen om de tre Folkefærd, 

 Saxer, Angler og Jyder, som Britaniens Erobrere (Saxer vil 

 vel Forladeren af den her berorte Artikel mod Hr. Worsaae 

 mindst soge i Jylland); men den hele Forudsætning er uden 

 Tvivl i sig selv uden al historisk Begrundelse; og den Paastand, 

 „at det overvejende Element i Englands (Britaniens) Besæt- 

 telse ikke var saxisk — men Anglo-Jydsk, og at dette Element 

 var skandi7iavisk og nordisk, ikke germanisk" — indeholder 

 nbeviislige Hypotheser, som have de stærkeste kritiske Grunde 

 imod sig. Vi behove her ikke at udvikle disse Grunde med 

 Fuldstændighed; men ville kun antyde dem i deres Hovedtræk. 

 Forholdet er alt for bekiendt, og alt for ofte omtalt hos Eng- 

 lands nyere Historieskrivere, fra Turner til Lappenberg , Pal- 

 grave og Kemble. 



Vi maa forst giore opmærksom paa det tidligste sproghi- 

 storiske Datum, som i Henseende til Forholdene i Britanniens 

 ældste indvandrede Erobreres Stamme og Hiemland maa komme 

 i Betragtning. Hvorledes kaldte nemlig Briterne selv deres 

 Overvindere, og hvilket var altsaa det fremmede Folkefærd, 

 hvis seirende Vaaben de sogte at modslaae, og hvis Magt de 

 maatte boie sig under? — Hverken Briterne eller nogen anden 

 celtisk Slamme har kiendt Anglers eller Jyders Folkenavne. 

 Fra de ældste britiske Traditioner og Kroniker, indtil den nær- 

 værende Sprogbrug i Wales, i Hoiskotland og i Irland, har man 

 ingen anden Benævnelse, enten for Briternes gamle Overvindere, 

 eller for det nuværende engelske Folk, end Saxer. „Sassenach" 

 er endnu den gaeliske Benævnelse paa en Englænder, ligesom 

 han i Wales kaldes Saxon, og i Bretagne Soson. Dersom ikke 

 delte allerede beviste, at den saxiske Stamme var den tidligste 

 og betydeligste, der havde kæmpet imod Briter, og giort Er- 

 obringer i Landet: da maatle del vides deraf, at allerede i 

 Bornernes Tid havde Saxer ikke blot giort Landgange i Brilan- 

 nien, men maaskec endog sat sig fast der, og taget Strækninger af 



