143 



vi kun i Forbigaaende. Det tiener imidlertid til yderligere 

 Beviis paa, hvor tidligt saxiske Vikinger havde giort sig be- 

 kiendte og frygtede ved at hærje romerske Kystlande. 



At vi derimod ved at sammenholde de tidligste angelsaxiske 

 Sagn hos Beda med chronologiske Data i romerske Kilder, og 

 andre paalidelige Tidsforhold, maa faae en heel anden Forestil- 

 ling om Bedas chronologisk bestemte Angivelse og Beretning om 

 Toget af Saver, Angler og Jyder netop i Midtenaf del 5te Aarh. 

 (449), end den sædvanlige, der betragter dette Folkesagn, 

 med alle sine romantiske Udsmykkelser, som en historisk Kiends- 

 gierning og Beretning om disse Folkefærds tidligste Ankomst 

 til Britannien, og Nedsættelse i Landet: holde vi for afgiort; 

 uagtet endnu Lappenberg behandler Fremstillingen hos Beda 

 næsten som historisk. Denne Sag kan i ovrigt her sættes til- 

 side, da det allerede af de ovenfor omtalte Data bliver fuld- 

 kommen tydeligt, at man nodvendigen maa forudsætte langt tid- 

 ligere Indvandringer af saxiske Stammer i England, end den 

 sædvanlig antagne Epoke i Midten af 5le Aarhundrede. Lige- 

 ledes har man al Grund til, af de ovenanforto Omstændigheder 

 (og deriblandt af det i de gaeliske Sprog almindeligt optagne 

 Folkenavn) at kunne slutte, al Saxerne have været den tidligst 

 bekiendte, og meest navnkundige germaniske Folkestamme, 

 der har sat sig fast i England, og der er kommen i Beroring 

 og har kæmpet med Landets britiske Indbyggere. Dette be- 

 styrkes ogsaa derved, at de tidligste romerske og tydske Kilder 

 (f. Ex. Prosper Aquitanns, (Chron. ad a. 445) Geographen fra 

 Ravenna (10de Aarh.) og den ældste saxiske Analist Wittechind, 

 (omtr. ved 1103) kun nævne Saxer soin Indvandrede i Eng- 

 land; hvorimod, ved Slutningen af 6te Aarhundrede i et Pave- 

 brev af Gregor I. fra 596, Landet nævnes Saxonia transma- 

 rina"; men Indbyggerne „Gens Anglorum." 



„Men" siges der, „ogsaa Landet har, ligesom Folket, faaet 

 sit Navn, ikke efter Saxer, men efter Angler. Dette Folke- 

 færd har, efter enkelte Data, som angives i Traditionen og An- 



