148 



Naar der endvidere siges, som Indvending imod Hr. Worsaae : 

 „Jyderne og Anglerne vare nordiske Stammer, blandede med 

 Friser": da vilde en saadan Paastand ophæve enhver Forskiel 

 imellem germanisk og nordisk Folkeæt. Vi derimod maa ved- 

 blive at hævde denne Forskiel imellem de to forhistoriske, be- 

 slægtede, mensenere adskille Stammer : germaniske eller tydske, 

 og skandinaviske. — Hvad i Særdeleshed Jyderne angaaer, 

 hvilke hiin Indvandring bringer i een Linie med Angler, som 

 begge lige nordiske: da kunne vi ei engang om denne Stamme 

 i sin Oprindelse antage, at den- har været saa afgiort skandi- 

 navisk, som den oprindelige danske Stamme i Skaane og paa 

 0erne. At en Grændselinie, der tildeels bestemmes ved Alheden, 

 i Jylland, kan drages imellem Osterjyllands og Vesterjyllands 

 Dialect, og at den sidste i Særdeleshed skarpt adskiller sig fra 

 den osterjydske ved Brugen af en prcepositiv uforanderlig de- 

 finitiv Artikel (e eller af) der uden Forskiel bruges ved Substan- 

 tiver af Fælleskion og Hverkenkion Qæ Bur (Bordet), og æ Man) : 

 dette er nu i vor Sprog- og Dialect-Lære en almindelig bekiendt 

 Sag; til hvis videre Oplysning et og andet Bidrag findes i en 

 unævnt Forfatters „Grammaticalske Bemærkninger om den vester- 

 jydske Dialect;" (udgivne af Lic. Theol. J. V. Bloch, 1837). 

 At betragte delte som en af tilfældige Aarsager, af nyere Sprog- 

 udvikling fra Sonden opkommen Sprogvane, gaaer slet ikke 

 an. Det er et Phænomen, der tyder hen paa ældre Stammefor- 

 skiel imellem de to Dialecter i det jydske Talesprog; og lige- 

 saa meget tyder det hen paa en nordlig skandinavisk, som paa 

 en sydlig germanisk Befolkning paa den jydske Halvo. Hertil 

 kommer nu, at det danske Folkesprog i hele Hertugdommet 

 Slesvig horer til hiin vesterjydske Sprogart, for saavidt som den 



Sprogkyndige og Grammatiker iltke synes at have havt noget Bckiendt- 

 skab med det nærværende jydske Tungemaal, hvilket dog, for hans Un- 

 dersogelser af de engelske Dialccters Forhold til det ældre og nyere Sprog 

 i England, saa at sige var uundværligt. 



