150 



til dem, som kunne kaldes de oprindelige; at skandinaviske 

 Minder og Sprog-Elementer, som findes og kunne constateres 

 i England, hverken tilhore Angler eller Saxer (og neppe engang 



jydei thi saadanne skulde man jo efter gamle Sagn om Jutna- 



Cyn og Bedas Fortælling om Indvandringen især kun soge 

 i Kent og paa Wight); men at de ere Virkninger af de senere 

 danske og norske Indvandringer; og at de Angler som deeltoge 

 i hine Indvandringer, og som behyggede adskillige endnu be- 

 kiendte Landstrækninger i England, og stiftede flere af de an- 

 gelsaxiske Riger — vare en germanisk, ingen skandinavisk Fol- 

 kestamme. 



Secretairen meddeelte folgende Udtog af et Brev fra In- 

 specteur Worsaae, dat. Rouen 19 Jan. 1852. 



Da Videnskabernes Selskab med saa megen Forekommen- 

 hed har underslottet mig til min Reise i Normandiet, opfylder 

 jeg en kjær Pligt ved at meddele Dem, som Selskabets Secre- 

 tair, en kort Beretning om det Udbytte, jeg allerede troer al 

 have vundet, saavelsom ogsaa nogle Antydninger om de Resul- 

 tater, jeg fremdeles troer at kunne venle. 



Det er tilvisse paafaldende, at man endnu den Dag i Dag 

 i Normandiet træffer saa mange nordiske Stedsnavne. Hidtil 

 have disse ikke været samlede efter Departementer, og man har 

 derfor heller ikke havt noget fast Udgangspunkt for en Under- 

 søgelse om, hvor de nordiske Bosættelser have været stærkest. 

 Det er imidlertid klart, at Nordboerne fornemmelig have bebyg- 

 get Egnen omkring la Hague (hvor der endnu findes en lang 

 Jordvold, som har afskaaret hele Næsset, og som oprindelig 

 vistnok har været anlagt af Nordboerne); fremdeles have de 

 nordiske Colonier strakt sig over Bayeux og Caen langs Havet 

 og ligeledes langs Seinefloden. Enkelte Steder længere inde i 

 Landet, t. Ex. ved Neubourg, ikke langt fra Rouen mod Syd, 

 træffer man en heel Klynge af nordiske Sledsnavne, som be- 



