214 



der ciheller findes i Zendavesla, er ældgammelt; alt i Genesis 

 nævnes Madai, en Son af Japhet; men muligviis har det op- 

 rindeligt ikkun været en Betegnelse for den vestlige Deel, der 

 senere er blevet overfort til det Hele; ligesom det ogsaa er 

 muligt, at det har været brugt af vestlige Folkeslag i samme 

 Betydning og Udstrækning, som Ragha af de osllige. Om Ragha 

 siger Vendidåd, at det var pri-zanlu eller bestod al tre Stammer. 

 Efter Zendavesla var hvert Folk (dahyu) inddeelt i Stammer 

 (zantu), som bestod af et vist Antal mindre Afdelinger eller 

 Claner (vis), der igjen dannedes af de beslægtede Familier 

 (nmåna), hver af disse fire Afdelinger med sin egen Hovding; 

 (en Tilstand, som i sine Hovedtræk endnu har vedligeholdt sig 

 hos Afghanerne). Desuden havde hver af disse fire Afdelinger 

 en egen Præst (ratu), som alle vare underordnede Zoroaster; 

 hvorfor der siges paa et andet Sted (Yasna, Cap. 19), at der 

 i alle Zoroastriske Lande fandtes fem Ratuer, nemlig en for 

 Familien, en for Clanen, en for Stammen, en for Folket, og 

 Zoroaster er den femte. Men naar der tilfojcs, at herfra maa 

 „undtages det Zoroastriske Ragha, thi der ere kun fire Ratuer, 

 for Familien, for Clanen, for Stammen og Zoroaster er den 

 fjerde", da antyder delte, ligesom det ovenfor anforte Udiryk 

 }»ri-zantu, at i Ragha fandtes ingen fælles Hovding for Folket 

 eller Indbegrebet af Stammerne, men at altsaa hver Stamme 

 bestod selvstændig og uafhængig af de andre; hvilket vi fra 

 Herodot vide virkelig var Tilstanden i Medien, for det lykkedes 

 Dejoees at samle dels Stammer under sin Overhoihed (omtr. 

 710 for Chr.) Naar vi derfor paa Grund heraf sælte det 

 syvende eller ottende Aarhundrede f. Chr., som det yngste 

 Tidspunkt for Affattelsen saavel af de Stykker, hvori de anforte 

 Angivelser findes, som ogsaa af den slorste Deel af Zendavesla, 

 der er affattet i samme eller lignende Sprogform, da ville vi 

 finde dette bestyrket ved Betragtning af Sprogets Tilstand og 

 Beskaffenhed. Det ligger i den Japetiske Sprogæts Natur, at 

 Sprogene eflerhaanden tabe de grammatikalske Former, at de 



