225 



fra ea Tid, da Folkene i Europa stode paa samme lave Cul- 

 lurtrin, som flere nulevende vilde Folkestammer, der enten slet 

 ikke eller kun hoist ufuldkommen kjende Metallernes Brug-, og 

 som til deres Jagt og Fiskeri anvende Redskaber af Steen, Træ 

 og Dyrebcen. En mærkelig Bestyrkelse paa, at Steenmindes- 

 mærkerne virkelig maae være op forte af en saadan vild eller 

 halvvild Urstamme i Europa, afgiver deres Beliggenhed i Europas 

 Kystlande (Sydsverige, Danmark, Nordtydskland, Holland, Eng- 

 land, Irland, Frankrige, Portugal, Spanien, Corsica, Krim &c), 

 og selv der meest ved Havet og de storre Flodbredder, hvor- 

 imod de aldeles mangle i det yderste, bjergfulde Norden, og i 

 hele det midterste Europa. Det er klart, at det er een eller 

 flere beslægtede Urstammer, som, af Mangel paa Metal og 

 overhovedet paa Cultur, hverken have villet trænge frem til 

 det hoie Norden eller til det indre, skovdækkede, sumpige 

 Europa, men som have holdt sig til aabne og mere tilgjænge- 

 lige Kystlande, hvor de med deres simple Redskaber af Steen 

 og Been kunde jage Dyrene i Skovene og fiske i Floderne og 

 Havet. 



I een Henseende endnu findes der stor Overeensstemmelse 

 mellem denne Klasse af Steenmindesmærker i Europas forskjel- 

 lige Kystlande, idet de nemlig overalt ere absolut forskjelligc, 

 baade i Form og Indhold, fra alle andre Mindesmærker. Man 

 finder ingen gradeviis Overgang fra dem til Mindesmærkerne 

 fra en noget mere fremskreden Cultur, men paa eengang 

 isledelfor store Steenkamre med ubrændte Liig og Steenred- 

 skaber, moder man Jordhoie med smaae Steenkister eller Steen- 

 hobe , hvori sædvanlig Urner med brændte Menneskebeen og 

 kunstig forarbeidede Redskaber af Bronce tilligemed Smykker 

 af Bronce o<j Guld. Det er allerede af den Grund hoist usand- 

 synligt, at de franske „dolmen" skulde hidrore fra den keltiske 

 Folkestamme, som da i Frankrige lidt efter lidt maatle have hævet 

 sig op fra en vild eller halvvild Tilstand, og dette bliver endnu mere 

 usandsynligt naar man erindrer, at disse Dolmen ingensinde ere 



