246 



r 



Modet den 19 de November. 



Professor Westergaard meddelte folgende Bidrag til den old- 

 iranske Mylhologi. 



De ældste iranske Forestillinger om Yima og de Væsener, 

 som staae i Forbindelse med ham, hore til den Kreds afMyther, 

 der nærmest dreie sig om Naturen, dens Kræfter og disses 

 Virkninger, som ogsaa om Mennesket selv og dels Skjebne. 

 Denne Art af Forestillinger fremstaaer, som bekjendt, i de for- 

 skjellige Mythologier med en legemlig Personligheds Form og 

 er udtrykt i en Række af Tankebilleder,' forskjellige efter Folke- 

 slagenes Tænkemaade og aandelige Udviklingstrin. Kilden til 

 den ældste iranske Mythologi er Zendavesta; men, da det, som vi 

 have tilbage af denne, desværre kun er forholdsvis lidet, og 

 da dette derhos ikke sjelden er kommet til os i en hoist man- 

 gelfuld Tilstand, er der naturligt meget, som er og vil blive 

 morkt og uforstaaeligt for os. Imidlertid horer Mythekredsen 

 om Yima til de tydeligste, og den er desuden interessant der- 

 ved, at vi, hvad ofte alt er paavist, i Indiens ældste Vedalære 

 gjenfinde en Overensstemmelse, hvorved vi tillige faae et Ind- 

 blik i den aldeles forhistoriske Tid, da Indiens og Irans jape- 

 tiske Folkeslag begyndte at udvikle sig i et fælles Samliv. 

 Fra en saadan Tid stammer Overensstemmelsen i Navnene; thi 

 Yima er den iranske og Yama den indiske Form af samme fæl- 

 les Ord, hvis Grundbelydning imidlertid ikke er aldeles klar. 

 Den samme Overensstemmelse findes i Faderens Navn, Vivaghat i 

 Iran, Vivasvat i Indien. Delte Navn maa udledes af den i Indien 

 almindelige Rod vas med den dobbelte, men beslægtede Betyd- 

 ning, at lyse og at brænde, (som ogsaa gjenfindes i andre jape- 

 tiske Sprog*). Ordet Vivasvat betegner derfor den vidllysende 



*) Saaledes findes i vor Sprogstamme denne Rod i austr, der svarer til Zend 

 ushaslara ostlig, en romparativ Afledning af det for Zend og Sanskrit 

 fælles ushas Morgenroden ; Roden gjenfindes desuden i ar, aarle o. s. v. 



