260 



Kåråsåspa bede: „lad det gives mig at skride frem med Hævn 

 for min Broder Urvåkhshaya, lad mig dræbe Hitåspa;" til denne 

 Mytlie kommer jeg senere tilbage. 



Den tredie af Såma-Slæglen , Kåråsåspa, fremtræder i en 

 bestemtere Skikkelse. Han er ung, med det hoie, ranke Legeme 

 og det mandige Sind; han er Spyd-væbnet og Kolle-bærende; 

 han er næst efter Zoroasler den stærkeste af de stærke dode- 

 lige, formedelst sil Mandomsmod til Forsvar, sin raske Lyst til 

 at mode Faren. Kåråsåspa er en Kriger i sin fulde Kraft, og 

 hertil sigter ogsaa hans Navn, hvis Betydning er den hvis Heste 

 ere magre, og derfor hurtigere og mere udholdende; hvad 

 endnu er Tilfældet paa de tnrkomanske Stepper. Men Kårå- 

 såspa er ingen vild, fremstormende Barbar; han horer til Såmas 

 beroligende Slægt, han er en Son af den lægende 3>rita og 

 Fromhedens Broder. Hans Kald og Hverv er vel Kampen, men 

 ikke for dennes egen Skyld; han kæmper for at læge Ufredens 

 Saar, at raade Bod paa Fredens Brud, at bringe den svundne Fred 

 tilbage, og de godes hellige Grundvæsener beskylle hans Legeme 

 (Yasht XIII, 61), hvis Styrke udfordres hertil Han maa derfor 

 betragtes som Personificationen eller det billedlige Udtryk af 

 Mandens raske Mod og Legemskraft, der ikke angriber uden til 

 eget Forsvar, men dog staaer rustet og rede til Kampen, naar 

 og hvor Faren viser sig. Hermed stemmer hvad der siges om 

 ham (Yasht XIH,i;J6): „vi dyrke hans Grundvæsen (fravashi), 

 forat kunne afværge fjendtlig Vold og den angribende Skare, 

 forat kunne afværge den onde og den Skade, som de onde 

 ville tilfoie os." Kåråsåspa horer til de dodelige, thi han 

 er en Del af Mandens Væsen; han er den stærkeste blandt 

 dem, dog ikkun næst efter Zoroaster; thi den Kamp, som Zo- 

 roaster gik imode, var for Troen og det aandelige Liv; den er 

 af boierc Betydning og dertil udfordres folgelig en storre 

 Styrke end til Kåråsåspas Kamp for det dodelige Liv og den 

 limelige Fred. Da dennes Virken saaledes er Kampen med 

 Menneskets jordiske Omgivelse, er den derved niere aaben og 



