



267 



ligt. Did bringer han de storsle, bedste og fortrinligste Spirer 

 af alle Mænd og Kvinder og af alle Kvægets Arter, de storste 

 og mest duftende Spirer af alle Træer og de mest velsmagende 

 af alle Spiser; han gjorde dette parvis og uforgængeligt, saa- 

 længe Mennesket var i denne Have. Der var ikke Bagtalelse 

 og Daddel, ei Trætte og Fjendskab, Hovmod og Bedrag, Usselhed 

 og Lumskhed; heller ikke fandtes der nogen vanskabt Legems- 

 form eller overhovedet nogen af de onde Kjendetegn, hvormed 

 den onde Aand har mærket Mennesket. Herefter folger en 

 videre Beskrivelse af Havens Indretning og af Menneskenes 

 Fordeling der, som imidlertid er yderst dunkel. Hvorvel denne 

 Mythe er fortalt i stor Udforlighed , fremgaaer det dog deraf 

 ikke klart, hvor man havde tænkt sig Havens Sted. Om her 

 paa Jorden og i denne Jordens Tilstand? Men Livet der er 

 forskjelligt fra det jordiske. Lyset straaler der bestandig, Sol, 

 Maane og Stjerner vise sig tilsammen; Aaret er der kun en Dag; 

 efter fyrretyve Aar fodtes af to Mennesker et Par, Mand og 

 Kvinde, og saaledes ogsaa blandt Dyrenes Slægter; Menneskene 

 leve der det bedste Liv. Hertil kommer, at det ikke er Zo- 

 roaster, som der forkynder Mazda-Troen, men en anden, (hvis 

 Navns Form imidlertid er noget tvivlsom, da det her skrives 

 i Haandskrifterne paa forskjellig Maade og ikke findes noget 

 andet Sted), og at Zoroaster, som er den overste aandelige 

 Herre og Lærer for hele den jordiske Verden, vel er dette 

 ogsaa her, men dog ikke som ellers ene, kun i Forbindelse 

 med Urvatat-nara, der paa de to andre Steder, hvor han næv- 

 nes (Yasht XHI,98, 127), kaldes den senere fodte, den Zoroa- 

 striske eller Zoroasters Son. Eller har man tænkt sig Havens 

 Sted hisset; er det et Billede af de godes Lyksalighed i Livet 

 efter Doden? Men de godes Sjæle fores andetsteds hen, hin- 

 sides det hoie Hara, til den uforgængelige Verden, hvor Or- 

 mazd og hans hellige Aander dvæle (Vendidad 19,30-33); de 

 gode komme der selv, og ei blot de bedste Spirer, hvoraf 

 Væsener ere udviklede; desuden medbringe de vel ogsaa did 



