24 



Sporgsmaal, hvilke Former eller Racer af Hunde Urfolket hos 

 os har havt, thi som bekjendt afgiver Husdyrenes Historie en 

 ikke uvæsenlig Veiledning til Erkjendelse afFolkestammernes egen 

 Historie og Forbindelse indbyrdes. De i Ophobningerne hidtil 

 indsamlede Levninger af disse Dyrs Lemmer og Kjæber i For- 

 bindelse med de enkelte tilsvarende Dele, vi have fra Grav- 

 hoiene, synes allerede at antyde, at Urfolket har havt to, 

 idetmindste i Storreisen forskjellige, Racer (sml. tidligere Med- 

 delelser fra 1851 S. 218 og fl. St.*) 



Som et Bidrag til Landets ældre Culturforhold fortjener her 

 at omtales et Fund fra en Torvemose i Nærheden af Kjoben- 

 havn; men forend jeg nærmere fremsætter dette, vil jeg ganske 

 kort herore de vigtigste af de Levninger af Landets ældre Dyr, 

 som siden vor sidste Beretning derom ere indkomne til de offenlige 

 Museer fra Torvemoserne. Blandt Levningerne af stiirre fauni- 

 stisk Interesse vil jeg saaledes erindre om de Pandeskaller, der 

 ere fundne af den puklede saakaldte Uroxe, Bos bison L., i en 

 Skovmose vod Baldersbrønde i Sjælland, og af den hoinakkede 

 Oxe, Bos frontosus Nils. i en Mose paa M6en, ,v:,t ) foruden flere 



*) Ogsaa til en umiddelbar Sammenligning mellem Eskimoernes Fremgangs- 

 maade ved at klove Rensdyrets Marvknokler, og den, vort Lands ældste 

 Beboere i lignende Tilfælde have anvendt, bar jeg Lofte om at erholde 

 de nodvendige Materialier. Den Kjokkenmodding, hvorpaa de nedsendte 

 Knokler vare samlede, var paa et Sted, hvor der i det hele kun spistes 

 faa Rensdyr og hvis faste Beboere ovenikjobet vare rykkede ud over det 

 primitive Stadium, idet de vare i Besiddelse af den indforte Jernsav \ 

 istedetfor at afhugge Ledenderne og spalte Benpiberne, som Urindvaa- 

 nerne her i Norden »åbenbart have gjort, afsave disse Gronlændcrnc nu 

 ligefrem Ledenderne og kunne saaledes udtage. Marvroret helt. Et Par 

 af disse afsavede Ledender og Benpiber nedsendte Hr. Inspectoren, men 

 gav mig Udsigt til at erholde nogle paa vore Urindvaancres Vis spaltede 

 Marvknokler, naar (ironiænderne næste Gang gik tilfjelds paa Rensjagt, 

 da de paa disse Toure ikke fore Bensaven med sig. 

 **) En forelobig Notits om begge disse Pandeskaller er givet i Oversigt f. 1852 

 Nr. 5 og 6. S. 236 - 37. 



