126 



dens Medhjælpere, reiste over Salmas og Basch Kalleh, hvor 

 dog Nurlah Bey denne Gang ikke var tilstede, til Julamerik. 

 Efterat have nydt den samme forbindtlige Opmærksomhed som 

 under det forsle Besog i denne By, reiste Grant, som forgjæ- 

 ves onskede at kunne have besogt Stammerne Jelu , Bas og 

 Tklioma, over Van og Erzerum til Constantinopel. I Van traf 

 han atter sammen med Nurlah Bey, der viste sig meget ven- 

 lig, og som herefter — saa meente Grant — vilde blive saa- 

 meget mindre frygtelig for den Reisende, som han imod en 

 Slags Gage fra Paschaen i Ærzerum havde afstaaet sin hidtil 

 havte Uafhængighed. Det er mærkeligt, at Grant, der y lirer 

 sig om, „al man forst maatte bie og see, hvor stort Værd de 

 Venskabsfølelser havde, som Beyen i sine Ord bevidnede ham" 

 (S. 97), dog lilsidst skulde blive et i det Mindste middelbart 

 Offer for den ryggesløse Hovdings Grusomhed , efterat han 

 havde været Vidne til en Række Lidelser og Ulykker, som 

 maalte lade ham beklage, at Nur- Allahs Liv ikke var blevet 

 endt ved den Feber, fra hvilken hau tidligere blev ved Grants 

 Kunst helbredet. Dog, vi skulle senere komme til at meddele 

 nærmere Efterretninger herom og om Nestorianernes Historie 

 efter Grants Besog. Vi ville nu forst henvende Opmærksom- 

 heden til de Iagttagelser og Bemærkninger, paa hvilke Grant 

 har stoltet den Paasland, til hvis Udvikling han har helliget 

 anden Deel af sit Værk; nemlig at de saakaldte nestorianske 

 Christne i Kurdistans Bjergegne ere Efterkommere af de ti 

 ved assyriske Erobrere bortførte israelitiske Stammer. 



2. 



„I Hoseæ niende Aar indtog Kongen af Assyrien Samaria 

 og forte Israel bort til Assyrien, og han gav dem Bolig i Ha- 

 lah, ved Habor, Gosans Strom , og i de Meders Stæder"*). 



*) I den Hebraiske Text staaei bande her og 2. Kong. 18, 11. "HD ,- IJJ 



