127 



Saaledes berettes der 2 Kong. 17, 6 sig. 18, 11. — „Jehovah 

 tog Israel bort fra sit Ansigt, saasom han havde forkyndt ved 

 alle sine Tjenere, Propheterne, og Israel blev bortfort fra sit 

 Land til Assyrien indtil denne Dag". 2 Kong. 17, 23. 



Fra den Tid hores der ikke mere Noget om de 10 Stam- 

 mer, om hvis Efterkommere man har havt saa ringe Kundskab, 

 al man paa Grund af ganske enkelte, fjerne og tilfældige Lig- 

 heder har med lige stor Ret eller rigtigere med lige stor Uret 

 troet at have opdaget dem i de forskjelligste Egne af Verden: 

 i det sydlige Arabien, i Afghanistan, i Ostindien, China, Nord- 

 america*). At de skulde aldeles være blevne sammensmeltede 

 med de Nationer, blandt hvilke der anvistes dem Bolig, og der- 

 ved sporlost forsvundne, er imod al Analogie af Jodernes Hi- 

 storie i den ovrige Verden. Men ogsaa Antagelsen af, at de 

 skulde have forenet sig med de to andre jodiske Stammer, 

 finder Grant i Modsigelse med Historien og med Propheternes 

 Udsagn. Istedetfor langt borte, i Egne, hvor ingen historiske 

 Vidnesbyrd fore hen , troer han , at sikkre Kjendsgjerninger 

 tale for, at Efterkommere af de ti Stammer ere at soge netop 

 der, hvor der anvistes disse Opholdssted af deres Overvindere. 

 Imod Grants Paasland i den strænge Begrændsning, hvori han 

 selv har fremstillet den, kan der vistnok opstilles Tvivl, men 

 at det eiendommelige christne Folkefærd, med hvilket vi ved 

 deri nyeste Tids Reisende ere blevne bekjendte, virkelig ned- 

 stammer fra de exilerede Joder, der upaatvivleligen have anta- 

 get Christendommen i de forsle Tider af denne Rrligions 

 Udbredelse, maa ansees for et Resultat, der< ved flere og 



Mediens Stæder, men I. XX oveisætte 6^»; MqdW, Medernes Bj e rge , 

 hvilket turde være en rigtigere Betegnelse af Stedet, hvorhen Israeliterne 

 hlevc bortforte, da Mederne, under de daværende Omstændigheder, vel 

 neppc havde tilladt Assyrerne at paanode deres Stæder en fremmed Be- 

 folkning. 



*) Adair, llistory of thc Anicrii-. Indiana. London 1775. — Noah, Beweis, 

 dass die arner. Indianer die Abkornml. der verlorucn Stamme Isr. sind. 

 A. d. Engl. Altona 1838 et C. 



