133 



de ville takke Gud for Velgjerninger eller udbede sig hans 

 Naade og Velsignelse i Anledning f. Ex. af egne eller Venners 

 Sygdom, Helbredelse eller desl., da slagte de et Dyr foran 

 Kirkedorren og stryge lidt af Blodet paa Dorren eller Dorkar- 

 men (upon the door or linteis). Den hoire Skulder og Bryst 

 tilhorer den fungerende Præst ved Kirken, som dog, navnlig 

 for at undgaae Mistanke om Egennytte , ikke altid modtager 

 denne Gave. Ogsaa Skindet bliver givet til Præsten (saaledes 

 som det var anordnet ved det levitiske Brændoffer 3 Mos. 7, 8.). 

 Ofte betragtes dette Offer som en Kjærlighedshandling, idet alle 

 Nærværende tage Deel i at spise det; men ofte nydes det blot 

 af den Offrende og af hans Venner. Det bliver alligevel an- 

 seet som et Gud velbehageligt Offer. I enkelte Tilfælde, især 

 naar det har Hensyn til Opfyldelse af noget particulairt Lofte, 

 slagtes Dyret foran den Offrendes egen Dor. Kjodet bliver al- 

 mindeligen spiist den samme Dag, som Dyret er slagtet; men 

 Grant saae f. Ex. i Patriarchens Huus et Exempel paa, at det 

 endnu ikke var fortæret den anden Dags Aften; men da maatte 

 det ogsaa, efter hvad der blev sagt, nodvendigen spises. Unæg- 

 teligen finder man i dette stor Lighed med Forskrifterne i Mo- 

 seloven om de saakaldte Takoffer og Fredsoffer ( D1 PW )• Og- 

 saa disse bleve bragte frivilligen , altsom de enkelte Israeliter 

 folte sig opfordrede til at bevidne Gud deres Tak eller deres 

 Onske paa en saadan Maade. Dyret kunde være saavel af Han- 

 som af Hunkjonnet, og intet Hensyn toges til dets Alder, 3 Mos. 3, 

 i fT. Den, som bragte det, kom til Tabernaklets Dor, lagde 

 Haanden paa Offerdyrets Hoved og slagtede det. Hvad der blev 

 levnet af OfTerets Kjod, skulde spises paa den forste og den 

 anden Dag, men dersom endda blev noget tilbage, skulde det 

 opbrændes og maatte ikke nydes 3 Mos. 7, 16—18. — Nesto- 

 rianerne og selv Joderne betragte — ifolge Grant (S. 166) — 

 hine Offire som Levning fra tidligere israelitisk Skik. Men naar 

 Grant ved denne Leilighed , i Anledning af, at Nestorianerne 

 ikke, som fordum var Skik med Takoffre hos Joderne, stænke 



. 



