155 



et uventet Slag bragte den storste Jammer og Elendighed 

 over det chrislne Folk, hvis Vel havde været Gjenstanden for 

 dets protestantiske Brodres opoflrende Omsorg, og tilintet- 

 gjorde Virkningen af el Forsog, der havde lovet meget 

 glædelige Frugter. 



4. 



I Begyndelsen af Juni 1843 udbredte sig Bygter af ilde- 

 varslende Natur fra Tiyaris-Nestorianernes Gebeet og naaede 

 Mosul. Forskjellige Flygtninge, som havde undsluppet Kur- 

 dernes morderiske Angreb, berettede, hvorledes deres Land var 

 bleven en Skueplads for Vold og Blodbad. Tidenderne forvær- 

 redes dagligen, og der hortes endelig, at Patriarchen selv med 

 en Mængde Geistlige og Andre af hans Hjord, var paa Veien 

 til Mosul, i den Hensigt, at stille sig under de europæiske 

 Consulers Beskyttelse og anraabe den brittiske og franske Be- 

 gjerings Intcrcession hos den Osmanniske Port *). 



Nordvest for Mosul i Byen Jezirah havde Beyen Beder Khan 

 grundet sig en ikke ringe Magt og Anseelse, saa at han kun 

 af Navn erkjendte Paschaen af Ærzerum som Overherre. Han 

 beskrives som en Mand ikke uden Talenter, men af endnu 

 storre Ærgjerrighed og Herskesyge, en Slags orientalsk Crom- 

 well, der ved sin fanatiske Iver for Koranen og sit glodeude 

 Had til de Christne havde vundet Indflydelse hos bigotte Kurder 

 og deres Mollaher, ved hvis Smigrerier det Haab blev næret 

 hos ham , at oprette et aldeles uafhængigt kurdisk Kongerige. 

 De christne Stammer i Bjergegnene vare ham imidlertid ikke 



*) Saaledes Eugene Flandin i hans Artikel Voyage Archéologigue u Ninivt 

 i Revne des deux mondes 1845 Jan. p. 109'J. Fletcher i sine Noles from 

 Niniveh, II, 322 omtaler kun Englænderne og deres Vice-Consul som dem, 

 til hvilke Nestoriancrne henvendte sig og fik Hjælp. .Men efter Flandins 

 Beretning var det gjennem den Iranske Consul Botta og Ministeren Guizot, 

 at der blev skjænket de Ulykkelige den forste virksomme Hjælp. 



11 



