167 



viser sig den nærmeste Fremtid omgiven af saa tunge og morke 

 Tordenskyer, at nye Uveir med stor Ødelæggelse og Jammer 

 til Folge maae befrygtes. Vi have ovenfor seet, hvorledes det 

 staaer til med den christne Kirke i Osten under Osmannernes 

 Herredomme. Selv i de Egne, der syntes meest afsluttede for 

 fremmed Indflydelse, have Musselmændenes fanatiske Had og 

 den romersk-katholske Kirkes Proselytisme understottet hinanden 

 i at udslette hvad Spor af aandeligt Liv og Frihed der var 

 tilbage hos et af de ældste og agtværdigste Religionspartier. 

 Den frugteslose Kamp mod de musselmannske Tyranners Over- 

 magt har svækket og kuet de kurdiske Christnes Mod, som 

 snart i Lighed med deres ovrige ulykkelige Brodre kun i nedrig 

 Underkastelse ville soge at afvende de Plagerier og Uretfær- 

 digheder, hvilke de mistvivle om at kunne paa anden Maade 

 afværge. Imidlertid benyttes denne Tingenes Stilling af de 

 pavelige Udsendinge til Fordeel for deres Planer. Allerede 

 fyldes de chaldæiske Christnes Kirker meer og meer med Bil- 

 leder; den gamle Christenheds frivillige og temporaire Lofter, 

 aflagte efter indre Tilskyndelse, omskiftes med livsvarigt Coelibat 

 og andre Munkevæsenets Forpligtelser; i det syriske Sprog 

 udbredes romersk-katholske Bonneboger og asketiske Skrifter 

 med Anraabelse af Jomfru Maria og alle Helgener; det hem- 

 melige Skriftemaal, som tidligere ansaaes for en fri Sag, er 

 nu paalagt de papistiske Nestorianer som en Nødvendighed; 

 ved Nadverens Administration er der indfort Formler til Ind- 

 skærpelse af Transsubstanlialionsdogmet, og det indviede Brod 

 tilbedes; denToleranze, hvormed Nestorianerne hidtil betragtede 

 andre christne Partier, bliver fortrængt ved forvanskede og 

 ufordeelaglige Rygter, som papistiske Missionairer udbrede om 

 Protestanterne og alle Akalholiker. *) For Oieblikkel har Rus- 



.Missionairer en aarlig Gavn af omtrent 200 Rlxl mod Bevidnelse al sin 

 HOiagtelae for deres Virksomhed ved Ungdommens Underviisning. 

 *) „Om Englænderne ere Christne," var et Spfirgsmaal, som ofte blev opkastet 

 i Anledning af engelske Heisendes Ankomst til Kurdistan. „Jo vist ere 



