185 



Mandelsyret Solvilte indeholder saaledes paa 100 Dele Syre 

 76,6 % Solv; forsaavidt dette repræsenterer een Æquivalent 

 Solv (Æquivalenttallet regnet til 1351,35.), saa vil hver Æqui- 

 valent Kulstof i Mandelsyren veie 4,196 °/o, og den deraf dan- 

 nede Kulsyre allsaa 15,39. Men disse 15,39 °/o Kulsyre fordrer 

 5,595 Vægtdele Ilt i den Base, som skal mætte denne Syre, 

 hvilket ligeledes svarer til Mandelsyrens Mætningsevne. Een 

 Æquivalent Oxalsyre vilde veie 25,18 og ligeledes udfordre 5,595 

 Dele Ilt i den Base, som skal mætte den. 



Men Vægten af een Æquivalent H i Mandelsyren er 0,7 %, 

 og for at omdannes til Vand behover denne Vægt Brint lige- 

 ledes paa det nærmeste 5,595 Dele Ilt. Det er allsaa aabenbart, 

 at Mandelsyrens Mætningsevne aldeles ikke kan tjene som Be- 

 viis for, at den indeholder Myresyre. 



Ligeledes folger af Ovenstaaende, at Chloroxalsyrens og 

 Bichlorvalerianesyrens Æquivalenttal maa være slorre end Oxal- 

 syrens, Eddikesyrens eller Valerianesyrens, samt at de chlor- 

 holdige Syrers Mætningsevner maa være mindre end de Syrers, 

 hvoraf de ere dannede. 



Endvidere er det en Selvfolge, at Chloroxalsyrens Mætnings- 

 evne netop er saa stor, som den Mængde Ilt, der vilde udfor- 

 dres i en Base for at mælte den i Chloroxalsyren tænkte Vægt 

 Oxalsyre; noget, Berzelius dog i sin Tid har fremhævet som 

 noget Eiendommeligt i Modsætning til de ovenfor anforte An- 

 givelser af Dumas, at Mælningsevnen af Chloroxalsyren saavel 

 som af Bichlorvalerianesyren skulde være lig Mælningsevnen af 

 Eddikesyren og Valerianesyren. 



Som et ret mærkeligt Exempel paa, hvorledes Tilsidesæt- 

 telsen af den ovenanforle simple Lov om Forholdet mellem 

 Syrernes Mætningsevne og Æquivalenttal synes at have givet 

 Anledning til Fremsættelsen af en, efter Professor S's Me- 

 ning, mindre riglig Forklaring over et bestemt Forsog, hen- 

 vistes til Dumas femte Afhandling om de chemiske Typer 

 (Annales de Chcmie et de Physique 3 S. I. 5. P. 357). I 



