213 



nævnte Samlinger vare Hydatiderne i en Tilstand, der ikke til- 

 lod nogen fuldstændig Undersogelse, og i den sidstnævnte horte 

 de til en ganske anden Form, en saadan, som ellers ikke vides 

 at forekomme i del menneskelige Legeme, et Resultat der, jo 

 mere overraskende det er, desto mere trænger til at stadfæstes 

 ved nye Iagttagelser. 



Dr. Schleisner siger i sin Nosographie af Island (Pag. 12), 

 at han, „ved nærmere at undersoge Structuren af de islandske 

 Hydatider, fandt, at det var den Samme, som Rokitansky 

 betegner som den Laennecske Lever- Aceplialocyst og som 

 nærmere beskrives af Budd." Hermed stemme mine to først- 

 nævnte Undersogelser forsaavidt overeens, at der i dem forelaae 

 virkelige Aceph alocyster i den Laennec'ske Forstand, det 

 vil sige Hydatider uden organisk Sammenhæng med Organismens 

 egne Væv og selv indsluttende andre mindre Hydatider, hvilken 

 Form mangfoldige Gange er bleven nærmere beskreven, blandt 

 Andre ogsaa af Budd; men at de derhos skulde være det 

 Samme, som hvad Rokitansky betegner som Lever- Acepha- 

 locyst (og hvorfra han aldeles ikke skjelner den Laen- 

 nec'ske), maa jeg paa det Bestemteste træde imode. Roki- 

 tansky definerer Leveracephalocysterne-) som: „aus einer 

 eiweissstoffigen Gerinnung construirte, ein åhnliches Fluidum 

 enthaltende Blasen". Hvis de islandske Hydatider ikke vare 

 Andet, end saadanne ved en æggehvideagtig Coagulation dan- 

 nede Blærer, saa vilde de nodvendigviis kun være at be- 

 tragte som Producter af en abnorm physisk Proces i Legemet. 

 At saadanne kunne forekomme, er det ikke min Hensigt her at 

 benægte. Man kan gjerne indromme Muligheden, ikke alene af 

 blæreformige Coagula i Legemet, men ogsaa af hydropiske 

 Celler med indslutledc hydropiske Kjærner; men at man ikke 

 kan henregne Acephalocystcrne enten (med Rokitansky) til 



2 ) Handbuch der spccicllcn pathologischen Analomie. 3ler Bd. Wien 184?. 

 8vo. Pg. 349. 



