219 



fyldtes af en blod Masse, der sad fast paa Hydatidens ydre 

 Væg og i Form og Udseende nærmest lignede en af Hønse- 

 æggets Chalazzæ. 



Hydatidens Vægge bestode af lo ucensarlede og kun lost 

 sammenhængende Hinder, hvoraf den udvendige havde Echino- 

 kokblærernes bekjendle, næsten bruskagtige Fasthed og lagvise 

 Sammensætning; dog forekom mig det yderste af Lagene ved 

 sin særlige Glathed og Tyndhed nok at kunne stilles lige med 

 et Epilhelialovertræk, skjondt et saadant sædvanligen nægtes. 

 Den indvendige Hinde havde en Sliimhindes Blodhed og viste 

 sig for det blotte Oie besat med svage, bulle Ophoininger, om- 

 trent t k i " i Gjenncmsnit. Under Luppen, og endnu lydeligere 

 under Mikroskopet paa mork Grund med paafaldende Lys, viste 

 disse Ophoininger sig som mælkehvide Pletter med en Spalte i 

 Midlen, formodentlig som Spor til de mindre Echinokokblærers 

 tidligere Befæsligelse. 



Blæren var allerede bleven opklippet og udtomt ved Ob- 

 ductionen. I den ringe Mængde tilbageblevne Vædske fandtes 

 ingen mindre Blærer, og ei heller vare saadanne blevne iagt- 

 tagne ved Blærens Udtømmelse under Obductionen. Desto rigeli- 

 gere fandtes frie Echinokokker deri. Endog af Viinaanden, hvori 

 Blæren ligger opbevaret, indeholder hver enkelt Draabe som 

 oftest 1 — 6 Individer. 



Deres Størrelse svævede mellem V20 — Vio'". Ved at betragte 

 dem under Mikroskopet uden al Comprcssion bemærkede jeg, 

 at de ingenlunde, som jeg tidligere havde forestillet mig, have 

 Form af en Kugle eller af et Æble, men i Grunden ere flade 

 Smaalegemer med en Forhoining paa den ene Flade, i del Hele 

 omtrent af Form som en bredskygget, fladpullet Hat, saa at de 

 under Vædskcns Strømning antage hcelt forskjellige Skikkelser. 



(<J0 Ganges Forsttiirelse). 



15 



