233 



komne Tæniahoveder, saa vise Cysticerkerne sig i Eet og Alt 

 som virkelige, fuldt -uddannede Tæniahoveder med et storre eller 

 mindre Stykke af selve den ledede Tæniakrop, kun at denne endnu 

 mangler Kjonsorganerne og bagtil ender i Form af en Blære. 

 Overensstemmelsen mellem Cyslicerk- og Tæniahovedet er saa 

 fuldkommen, at i nogle Tilfælde ikke blot Slægtsmærkerne, men 

 selv Artsmærkerne lade sig paavise. At dette navnlig gjælder 

 for den i Rottens og Musens Lever forekommende Cysticercus 

 fasciolaris paa den ene Side og Kattens Tænia crassicollis paa 

 den anden, har allerede den udmærkede ældre Helmintholog 

 Goeze angivet for over 70 Aar siden 14 ) i de Ord: „Die Grosse, 

 Gestalt und Struktur seines Kopfes" (hans T. serratæ, de Nyeres 

 T. crassicollis) ist mit dem Kopfe des gegliederten Blasenband- 

 wurms aus den Lebern der Måuse vollig einerlei.'' 



Denne fuldkomne Overeensstemmelse mellem disse to Ind- 

 voldsormes Hoveder fremkaldte hos S i eb ol d den Formodning 

 (1844), at Kattenes Tænia serrata kunde hidrore fra Cysticer- 

 kerne i de slugte Rotte- og Muselevere, og denne Formodning 

 skulde det være Dr. Kuch en m eister i Zittau forbeholdt 15 ), 

 ved directe Forsog at hæve til Vished. Ikke blot for hiin Art 

 efterviste han Blærebændelormenes Betydning af uudviklede 

 Tænier, men ogsaa for Harens Cysticercus pisiformis, der i 

 Hundens Tarm bliver til Tænia serrata, Forsog, der ere 

 blevne gjentagne af Siebold, Dr. Lewald, Creplin og 

 Gurlt 1 ' 5 ) med samme Udfald, hvis Rigtighed altsaa ikke kan 

 betvivles. 



Naar det saaledes folger af umiddelbar Iagttagelse, at paa 

 den ene Side Tæniaembryet ved en Endometamorphose bliver 



l4 ) Vcrsiich einei- Nalurgcscliichte der Eingcweidewurmer Pag. 340. 



,5 ) Ueber Cestoden im Allgeineinen und die des Menschen insbesondere. 



Zittau 1853. 8vo. 

 v ') G Lewald: De Cysticeicoruin in tænias nietamoipliosi. Diss. inaug. 



Berlin 1852. 4to. 



