237 



Denne min individuelle Anskuelse henstiller jeg til Sagkyn- 

 diges nærmere Bedommelse. Her har jog ikke villet tilbage- 

 holde den. for, saavidt muligt, at gjennemfore den Parallel, jeg 

 har provet at opstille mellem Tæniernes og Ikternes Udvik- 

 lingsrække. 



Hvor ufuldkomne og usikkre vore Kundskaber end ere om 

 de Dyreformer, hvortil de islandske Hy datider hore, saa meget 

 maa, efter den nysgivne Skildring, dog ansecs for afgjort — 

 og det hvad enten de kun bestaae af Acephalocyster eller des- 

 uden af Blærebændelorme — , at de nedstamme fra en vis Art 

 Bændelorm, og at de snylte sig ind i Legemet i Form af et for 

 det ubevæbnede Oie neppe synligt Dyr, forsynet med fire 

 Sugeskaale og en Krands af Kroge. Hvorledes et saaledes for- 

 met, Vio"' bredt og langt Væsen kan smutte ind i Leveren, — thi 

 der synes de oprindeligen at have deres Leie — er ikke saa van- 

 skeligt at fatte. Man finder Echinokokblærerne meget alminde- 

 ligt i Galdegangene. Moderdyret (Ammen eller Gammelammen) 

 kan vel antages fra Tyndtarmen af at slippe ad denne Vei heelt 

 ud til Galdegangenes yderste Forgreninger og bygge sin Rede 

 paa Leverens Overflade. At ved denne blæreformede Redes 

 Bristning Ammeynglen spredes i hele Underlivet er allerede 

 ovenfor (Pag. 215—216) blevet antydet. 



For Naturforskeren vil det være magtpaaliggende at erfare, 

 til hvilken Art af Tænia disse Snyltedyrformer hore. Det maa 

 være en i Island særdeles udbredt Art, og allerede af den 

 Grund kan det ikke være nogen af de Mennesket hjemsøgende 

 Arter; thi Bændelorme forekomme yderst sjeldent blandt Islands 

 Befolkning. 18 ) Med Hensyn til Acephalocysterne vil Arten maa- 



18 ) For Dr. Kiichcnmeisters Antagelse, at Tænia solium er en hoiere Ud- 



