14 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



äro nästan rektangulära och föga mindre än epidermiscellerna, men på ytsnitt, fig. 8, 

 mindre än dessa och till formen mer växlande, h varjämte deras mellanväggar äro 

 märkbart tunnare och nästan raka. Där hypoderma saknas, utgöres palissadväfnaden 

 af tre, fig. 6, annars endast tvänne cellrader, XXV, 3, hvarför det förefaller sannolikt, 

 att hypodermat är bildadt af palissadparenchymets öfversta lag. Undre epidermis 

 företer den egendomligheten, att den på och närmast omkring nerverna, äfven de 

 mindre, är mer storcellig och förstärkt med ett hypoderma, men består på något af- 

 stånd från nerverna af mycket låga, och såsom det tyckes, nästan kollaberade celler, 

 XXV, 3, under hvilka hypoderma saknas och som, sedda från ytan, XXV, 4, äro 

 mindre och mer tunnväggiga än de andra. Klyföppningarne förekomma nästan ute- 

 slutande på de partier af bladskifvan, som sakna hypoderma och täckas af en låg- 

 cellig epidermis, och äro än enstaka, i h vilket fall de omgifvas endast af en krans 

 sådana epidermisceller, än samlade i större grupper, fig. 4, hvarvid större ytor af 

 bladet täckas af en dylik lågcellig öfverhud. Mellanväggarne. mellan dessa epidermisceller 

 äro så tunna, att gränserna mellan cellerna blif va på ytsnitt ganska otydliga. Somliga 

 epidermisceller på undre bladytan äro fyllda af ett starkt ljusbrytande, finkornigt 

 innehåll, som förmodligen är kristallsand. Klyföppningarnes slutceller ligga i jämnhöjd 

 med epidermis och äro i tvärsnitt runda, tjockväggiga och hafva mycket små, nästan 

 omärkliga såväl ytter- som innanlister. På undre ytans nerver finnas encelliga, täm- 

 ligen tjockväggiga trichom, XXV, 13, som kring basen omgifvas af en krans höga 

 epidermisceller. Jämte dessa förekomma, ehuru mycket sparsamt, andra lägre, starkt 

 ljusbrytande och, såsom det tyckes, encelliga trichom, XXV, 12, hvilka ej höja sig 

 öfver epidermis, utan äro djupt nedsänkta i bladmassan och befinna sig i närheten af 

 något kärlknippe. Möjligen äro dessa bildningar hydathoder. 



Palissadparenchymet, XXV, 3, är ej så fullständigt differentieradt som hos föreg. 

 och utgöres af tvänne, eller i de partier af bladet, som sakna hypoderma i öfre sidan, 

 af tre rader och upptager 'A eller nära hälften af hela mesophyllets höjd, hvilket 

 emellertid ej så mycket beror på cellernas höjd, som på den jämförelsevis ringa ut- 

 vecklingen af svampväfnaden. Ty palissadcellerna äro i förhållande till vidden ganska 

 låga, så att deras höjd knappast är 5 — 6 gånger större än bredden. De äro liksom 

 hos föreg. art ej regelbundet cylindriska, utan hafva ofta buktade mellanväggar. På 

 ytsnitt, fig. 9, äro de runda och åtskilda af vanligen smärre mellanrum ; en öfre 

 epidermiscell täcker 5 — 6 sådana celler. Raphidsäckar med korta raphider uppträda 

 i öfre, XXV, 5, eller undre, XXV, 3. eller den tredje, XXV, 6, raden af palissad- 

 väfnaden. Dessa säckar äro ofta utdragna i smala utskott, liknande halsen på en 

 retort, och genom dylika utskott kunna såväl tvänne öfver hvarandra ställda som 

 tvänne på samma höjd stående raphidsäckar, XXV, 5, träda i förbindelse med hvarandra. 



Svawpparenchymet, som har ungefär 5 — 6 cellers höjd, XXV, 3, är småcelligt 

 och i jämförelse med det hos föreg. art ganska kompakt, så att endast smärre, van- 

 ligen mer eller mindre vertikalt sträckta luftrum iakttagas på tvärsnitt genom bladet. 

 Själfva cellerna hafva tillika en mycket växlande form, äro runda, ovala eller aflänga, 

 med längdaxeln än vertikal, än horisontal, eller mer eller mindre krökta. På ytsnitt 

 äro cellerna i öfversta och understa laget, XXV, 11, kortare och bredare samt för- 



