II. Dorsiventrala blad med båglikt svampparenchym. 



Garciuia Maiigostaiia L. 



(Taf. I, figg. 1—11, Taf. 11. fig. 1.) 



Blad medelstora, mycket tjocka, läderartade, 



Epidermis med ovänligt tjock yttervägg på bada ytorna, II, 1, pä öfre sidan 

 utan, I, 1, och med tämligen glesa klyföppningar pä den undre, I, 10; dess celler pä 

 ofvansidan i tvärsnitt nästan kvadratiska och märkbart högre än pä den undre, II, 

 1, sedda frän ytan polygonala, I, 1, och ganska små, så att hvarje cell täcker endast 

 2 — 3 palissad celler; på undersidan äro cellerna i tvärsnitt rektangulära, II, 1, och på 

 ytsnitt aflänga, märkbart större, I, 10, än på den öfre och hafva i likhet med den- 

 nas celler raka, tämligen tjocka mellanväggar. Klyföppningar ovanligt stora och om- 

 gifna af likaledes stora biceller, som äro parallela med springan, I, 10, och omsluta 

 baksidan af hvar sin slutcell, I, 11. Själfva slutcellerna äro ganska små, tjockväggiga 

 och hafva en oval, tvärliggande hålighet. Det förefaller som om de korta och tjocka, 

 framåtriktade ytterlisterna, liksom de likaledes små, tjocka och framätriktade innan- 

 listerna utgingo från bicellerna, I, 11. 



Palissadparenchymet, som utgör ungefär en tredjedel af hela mesophyllets höjd, 

 består af tre cellrader, hvilka ej äro skarpt begränsade mot hvarandra, enär cellerna 

 i den ena raden med sina sneda eller af smalnande ändar skjuta in emellan cellerna i när- 

 maste rad, II, 1. Merändels äro cellerna i den öfversta raden lägst, i den mellersta 

 högst; i den förra är deras höjd 2—3, i den senare ända till 5 gånger större än bred- 

 den. I den nedersta raden äro cellerna merendels något högre än i den öfversta och 

 ej så regelbundet cylindriska som i de båda öfre raderna, II, 1. Det är till och med 

 ej ovanligt, att de genom utbuktningar från sina undre ändar stå i förbindelse med 

 de närmast undre svampparenchymcellerna. Palissadcellerna i de båda öfre raderna 

 stå tämligen tätt tillsammans och äro i tvärsnitt runda, I, 2, och af mycket växlande 

 storlek: i den understa, I, 3, äro de mer åtskilda genom luftrum och i tvärsnitt ofta 

 flere gånger större, ovala. Palissadcellerna utmärka sig genom väggarnes ganska 

 anmärkningsvärda tjocklek och äro ej sällan en eller tvänne gånger septerade samt 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:u 2. 3 



